Дата документу 21.12.2021 Справа № 333/2242/19

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний №333/2242/19        Головуючий у 1 інстанції: Холод Р.С.
Провадження № 22-ц/807/3857/21        Суддя-доповідач: Дашковська А.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«21» грудня 2021 року        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого:        Дашковської А.В.,
суддів:        Кримської О.М.,
       Кочеткової І.В.,
секретар:        Волчанова І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою Акціонерного товариства «ОТП Банк» на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20 серпня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет іпотеки, за позовом третьої особи ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «ОТП Банк», ОСОБА_1 про визнання недійсним договору іпотеки, 

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2019 року АТ «ОТП Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Просило звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № PCNL-200/529/2007 від 13 грудня 2007 року, а саме звернути стягнення на житловий будинок, загальною площею 115,4 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого Шостою Запорізькою державною нотаріальною конторою 25 грудня 2006 року за реєстровим №4-1961, для погашення заборгованості ОСОБА_1 перед АТ «ОТП Банк» за кредитним договором № CNL-200/529/2007 від 13 грудня 2007 року в сумі: 8843,20 доларів США – сума заборгованості за тілом кредиту, 2847,86 доларів США – сума заборгованості за нарахованими відсотками за період з 03 травня 2016 року по 31 січня 2019 року, всього станом на 01 лютого 2019 року 11691,06 доларів США; застосувати спосіб реалізації предмета іпотеки, передбачений ст. 39 Закону України «Про іпотеку», а саме шляхом проведення прилюдних торгів, за початковою ціною реалізації предмета іпотеки, визначеною суб`єктом оціночної діяльності в сумі не нижче 314 625 грн., вирішити питання про судові витрати.

В березні 2020 року третя особа ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до АТ «ОТП Банк», ОСОБА_1 про визнання недійсним договору іпотеки.
Просила визнати недійсним договір іпотеки №РCNL-200/529/2007 від 13 грудня 2007 року, укладений між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 , що посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Шаповаловою О.Г. та зареєстровано в реєстрі за №6081.

АТ «ОТП Банк» звернулось до суду із клопотанням про залучення до участі у справі співвідповідача.
В обґрунтування заяви зазначило, що постановою Запорізького апеляційного суду від 21 квітня 2021 року у справі №333/7113/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: АТ «ОТП Банк», про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя залишено без змін рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09 вересня 2020 року, яким визнано право приватної власності ОСОБА_2 на 1/2 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , на 1/2 часину земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим є необхідність пред`явлення позову до всіх осіб, що ї власниками іпотечного майна.
Банку стало відомо про набуття права власності ОСОБА_2 на спірний будинок та земельну ділянку 21 квітня 2021 року із набуттям рішенням суду законної сили, текст постанови Запорізького апеляційного суду банком отримано 19 травня 2021 року, тобто після звернення до суду з цим позовом, що підтверджує, що банк на дату подання позову не знав та не міг знати про набуття ОСОБА_2 права власності на спірний будинок.
Просив поновити строк для залучення співвідповідача у справі, залучити до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_2 .

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20 серпня 2021 клопотання АТ «ОТП Банк» про залучення співвідповідача до участі у справі залишено без розгляду у зв`язку з визнанням підстав для поновлення строку на подання клопотання неповажними.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, АТ «ОТП Банк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що банку стало відомо про набуття права власності ОСОБА_2 на спірний будинок та земельну ділянку 21 квітня 2021 року із набуттям рішенням суду законної сили, текст постанови Запорізького апеляційного суду банком отримано 19 травня 2021 року, тобто після звернення до суду з цим позовом, клопотання було направлено до суду у розумний строк, у зв`язку з втратою судом клопотання повторно було направлено електронною поштою, до закриття підготовчого провадження банком подавалось клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду справи № 333/7113/18, в задоволенні якого судом було відмовлено, подання стороною заяви про розгляд справи за відсутності її представника у період дії обмежувальних карантинних заходів є рекомендованим та доцільним і не може бути підставою для відмови у продовженні відповідного строку, просило скасувати ухвалу суду, поновити строк для залучення співвідповідача та залучити ОСОБА_2 в якості співвідповідача.

ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила, що позивач змінює обставини, яким обґрунтовано позовні вимоги та змінює прохальну частину позову, нею був поданий позов як третьою особою з самостійними вимогами, банк не просив повернутись до стадії підготовчого засідання, на якій вирішується питання про зміну предмету та підстав позову, судом зостановлювалась ухвала про зупинення провадження у справі, яка була скасована за апеляційною скаргою банку, провадження у справі відкрито ще 19 квітня 2019 року та залучення співвідповідача призведе до безпідставного подальшого затягування розгляду справи.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Матеріалами справи підтверджено, що в квітні 2019 року АТ «ОТП Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19 квітня 2019 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 липня 2019 року клопотання представника третьої особи ОСОБА_3 про зупинення провадження задоволено. Зупинено провадження у справі до набрання законної сили рішення у справі № 333/7113/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Акціонерне товариство «ОТП Банк», про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя або у разі скасування ухвали Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05.06.2019 року по справі № 333/7113/18 про відмову в об`єднанні справ.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду АТ «ОТП Банк» звернулось до суду з апеляційною скаргою.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 06 вересня 2019 року апеляційну скаргу АТ «ОТП Банк» задоволено. Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 липня 2019 року у цій справі в частині зупинення провадження скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09 вересня 2020 року, залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 21 квітня 2021 року, у справі №333/7113/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: АТ «ОТП Банк», про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя визнано право приватної власності ОСОБА_2 на 1/2 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , на 1/2 частину земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 грудня 2020 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду.

16 серпня 2021 року до суду першої інстанції надійшло клопотання АТ «ОТП Банк» про залучення до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_2 .

Відповідно до положень ч.ч. 1, 3 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

За приписами ч. 3 ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

За змістом ст. 197 ЦПК України підготовче засідання проводиться судом з повідомленням учасників справи. У підготовчому засіданні суд, зокрема, у разі необхідності заслуховує уточнення позовних вимог та заперечень проти них та розглядає відповідні заяви.

Оскільки підготовче засідання у цій справі було закрито ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 грудня 2020 року, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач пропустив строк на звернення з відповідним клопотанням.

Нормами статті 126 ЦПК України передбачено право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до ч.2 ст.222 ЦПК України суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в іншій строк, визнаний судом.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку на подання клопотання про залучення співвідповідача АТ «ОТП Банк» посилалось на те, що банку стало відомо про набуття права власності ОСОБА_2 на спірний будинок та земельну ділянку після отримання 19 травня 2021 року копії постанови Запорізького апеляційного суду від 21 квітня 2021 року.

Колегія суддів приймає до уваги, що з позовом про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 звернулась до суду в грудні 2018 року, залучивши до участі у справі в якості третьої особи АТ «ОТП Банк».

Отже, станом на час звернення до суду з позовом у цій справі (квітень 2019 року) АТ «ОТП Банк» було обізнано про існування спору щодо права власності на іпотечне майно. 

Колегія суддів враховує те, що судом першої інстанції вирішувалось питання про зупинення провадження у цій справі до набрання законної сили рішення у справі № 333/7113/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Акціонерне товариство «ОТП Банк», про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя або у разі скасування ухвали Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05 червня 2019 року по справі № 333/7113/18 про відмову в об`єднанні справ, про що постановлено ухвалу суду від 29 липня 2019 року, яка була скасована в апеляційному порядку саме за апеляційною скаргою саме позивача.

Окрім того, рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя про задоволення позову ОСОБА_2 було ухвалено 09 вересня 2020 року, в той час як підготовче засідання у цій справі було закрито 21 грудня 2020 року.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що АТ «ОТП Банк» мало можливість звернутись до суду першої інстанції з відповідним клопотанням протягом встановленого ЦПК України строку.

За приписами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. 
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. 
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчинення нею процесуальних дій.

Посилання АТ «ОТП Банк» на направлення клопотання до суду у розумний строк та повторне направлення електронною поштою у зв`язку з втратою судом клопотання не підтверджене належними доказами.

АТ «ОТП Банк» долучено до апеляційної скарги рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення на адресу Комунарського районного суду м. Запоріжжя, з якого не є можливим встановити, що саме за документи та по який справі були направлені до суду першої інстанції, опис вкладення АТ «ОТП Банк» не надано.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як передбачено ст.ст. 76,77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст.ст. 79, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як установлено ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Доводи апеляційної скарги про те, що до закриття підготовчого провадження банком подавалось клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду справи № 333/7113/18, в задоволенні якого судом першої інстанції було відмовлено, не заслуговують на увагу, оскільки необгрунтованість зупинення провадження вже була встановлена судом апеляційної інстанції при розгляді апеляційної скарги АТ «ОТП Банк».

Інші приведені в апеляційній скарзі доводи є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ОТП Банк» залишити без задоволення.

Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20 серпня 2021 року у цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складений 24 грудня 2021 року.

Головуючий        А.В. Дашковська 

Судді:         О.М. Кримська 

       І.В. Кочеткова