УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
20 січня 2022 року
м. Київ
Справа № 577/2755/20
Провадження № 51-224 ск 22
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                   ОСОБА_1 ,
суддів                                                ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на ухвалу Сумського апеляційного суду від 18 жовтня 2021 року щодо 
ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, раніше не судимої,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 08 вересня 2020 року  ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробовуванням строком на 3 (три) роки, якщо вона протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить новий злочин і виконає покладені на неї судом обов`язки.
Згідно з п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної в результаті дорожньої транспортної пригоди, задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн витрат на правничу допомогу. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 , ПАТ «УПСК» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної в результаті дорожньої транспортної пригоди, задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 1000 (одну тисячу) грн суму франшизи та 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн витрат на правничу допомогу. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання щодо речових доказів. Скасовано арешт накладений на мопед марки «Defiant DT 110» та автомобіль марки «Dacia Sandero».
Згідно з вироком, 12 червня 2020 року близько 13 год. 10 хв. ОСОБА_4 керувала автомобілем «DACIA SANDERO», рухаючись по вул. Євгена Коновальця у                м. Конотоп Сумської області в напрямку центра міста, виконувала виїзд на дорогу з круговим рухом та зневажила безпекою дорожнього руху, не врахувала дорожню обстановку, не надала перевагу в русі мотоциклу «DEFIANT DT 110» під керуванням ОСОБА_7 , який рухався через вказане перехрестя зліва направо відносно напрямку руху автомобіля відповідно до вимог Правил дорожнього руху, в результаті чого відбулося їх зіткнення.Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці події.
Сумський апеляційний суд ухвалою від 18 жовтня 2021 року апеляційні скарги представника потерпілих та прокурора задовольнив частково, вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 08 вересня 2020 року змінив в частині вирішення цивільних позовів потерпілих через невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження.
Зокрема, цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 та ПАТ «УПСК» було вирішено задовольнити частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь                  ОСОБА_6 5000 (п`ять тисяч) грн витрат на правову допомогу, 1000 (одну тисячу) грн на залучення оцінювача. Стягнуто з ПАТ «УПСК» на користь ОСОБА_6 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) грн моральної шкоди, 13 844 (тринадцять тисяч) грн. 10 (десять) коп. витрат на поховання ОСОБА_7 , 883 (вісімсот вісімдесят три) грн 84 (вісімдесят чотири) коп. витрат на відновлення мотоцикла «DEFIANT DT 110». В іншій частині позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_4 та ПАТ «УПСК» відмовлено.
Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 5000 (п’ять тисяч) грн. витрат на правову допомогу та 250 000 (двісті п’ятдесят тисяч) грн. моральної шкоди. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 08 вересня 2020 року в іншій частині залишено без змін.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи осіб, які її подали
У своїй касаційній скарзі засуджена просить змінити ухвалу Сумського апеляційного суду від 18 жовтня 2021 року в частині задоволення цивільного позову потерпілої ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_4 моральної шкоди, відмовивши в задоволенні цієї позовної вимоги. В іншій частині оскаржувану ухвалу просить залишити без змін. 
Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд апеляційної інстанції, задовольняючи частково цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_4 моральної шкоди у розмірі 250 000 тис. грн., належним чином не перевірив всі обставини справи, що були встановлені судом першої інстанції, у зв`язку з чим безпідставно завищив розмір стягнення моральної шкоди.
Стверджує, що апеляційним судом не було враховано добровільну виплату грошових коштів у розмірі 30 000 тис. грн. як компенсацію моральної шкоди потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , яка є значною для неї сумою, адже вона є вдовою, отримує невелику заробітну плату, має на утриманні неповнолітню дитину та батька-пенсіонера, який часто хворіє.
Крім того, засуджена вважає, що позивач ОСОБА_5 не надала суду доказів, які б свідчили про її глибокий емоційний стрес, спричинений смертю чоловіка, постійну актуалізацію негативних емоційно гострих спогадів пережитої трагедії, радикальну зміну змісту сімейних відносин чи усталеного способу життя, які й досі негативно позначаються на її ставленні до життя та оточуючих. 
Враховуючи викладене, на думку засудженої, апеляційним судом не було дотримано принципу розумності та справедливості, що призвело до порушення її законних прав та інтересів.

 
Мотиви суду
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити з огляду на таке.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
За змістом статей 433, 438 КПК України, суд касаційної інстанції є судом права, а не факту, а тому перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Касаційний суд не перевіряє судові рішення в частині неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, зазначені обставини були предметом перевірки суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженим під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, висновок суду про доведеність винуватості  ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, стороною захисту не оскаржувався. Не оскаржується він і в касаційній скарзі засудженої. 
Щодо тверджень засудженої про безпідставне завищення судом апеляційної інстанції розміру моральної шкоди на користь ОСОБА_5 , колегія суддів Верховного Суду вважає їх необґрунтованими з огляду на таке.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 127 КПК шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. 
Згідно з приписами ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, КПК України не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу, за умови, якщо вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода полягає, крім іншого, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 Цивільного кодексу України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Як убачається зі змісту оскаржуваної ухвали, суд апеляційної інстанції, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 250 000 грн на користь потерпілої ОСОБА_5 , взяв до уваги те, що внаслідок вчинених засудженою дій потерпілій було спричинено моральну шкоду, що виразилась у душевних стражданнях, яких вона зазнала у результаті смерті свого чоловіка ОСОБА_7 , який був для неї підтримкою. Крім того, суд врахував, що після вказаної події у потерпілої погіршився стан її самопочуття, з`явилася тривога, відбулися зміни звичного способу життя.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вбачає, що рішення апеляційного суду щодо розміру стягнутої моральної шкоди відповідає вимогам закону, узгоджується з принципом розумності та справедливості, відповідає характеру і обсягу моральних страждань потерпілої.
Таким чином, враховуючи викладене вище й беручи до уваги, що засуджена в касаційній скарзі оскаржує рішення апеляційного суду щодо морального відшкодування за цивільним позовом на користь потерпілої ОСОБА_5 з мотивів безпідставного завищення суми такого відшкодування, а також з мотивів необґрунтованості визначення саме такого розміру морального відшкодування судом апеляційної інстанції без урахування істотних обставин, які, на її думку, підлягали урахуванню, зокрема сімейного та майнового стану самої засудженої, відсутності належного підтвердження характеру і ступеня моральних страждань потерпілої ОСОБА_5 ; враховуючи, що засуджена не ставить при цьому під сумнів свого обов`язку відшкодувати моральну шкоду потерпілій ОСОБА_5 в контексті правовідносин щодо страхування своєї цивільної відповідальності, колегія суддів Верховного Суду не вбачає підстав для задоволення зазначеної касаційної скарги.
Тому згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженої ОСОБА_4 на ухвалу Сумського апеляційного суду від 18 жовтня 2021 року щодо неї.
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:
 
ОСОБА_1                             ОСОБА_2                                       ОСОБА_3