УХВАЛА
про відмову у відкритті касаційного провадження

18 квітня 2022 року 
м. Київ
справа № 343/659/17
адміністративне провадження № К/990/8198/22  

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Коваленко Н.В.,
суддів: Стрелець Т.Г., Чиркіна С.М., 
перевіривши касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Долинського районного суду Івано-Франківської області із позовом, в якому просила визнати неправомірними дії Долинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі - Долинське ОУПФУ) щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи продавцем в Малому підприємстві (далі - МП) «Полонина» з 18 серпня 1992 року по 03 вересня 2001 року та зобов`язати відповідача провести їй перерахунок пенсії за віком з часу її призначення, з урахуванням вказаного страхового стажу.

Постановою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 08 червня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2017 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 27 травня 2021 року постанову Долинського районного суду Івано-Франківської області від 08 червня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2017 року скасовано.

Справу направлено на новий розгляд до Івано-Франківського окружного адміністративного суду.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 липня 2021 року позов задоволено.

Визнано неправомірними дії Долинського ОУПФУ (яке ухвалою суду від 25 травня 2017 року було замінено на належного відповідача Калуське ОУПФУ, яке, надалі замінено на правонаступника ГУ ПФУ в Івано-Франківській області) щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи продавцем в МП «Полонина» з 18 серпня 1992 року по 03 вересня 2001 року.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Івано-Франківській області провести ОСОБА_1  перерахунок пенсії за віком, з урахуванням страхового стажу в МП «Полонина» з 18 серпня 1992 року по 03 вересня 2001 року.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2022 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області задоволено частково.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 липня 2021 року у справі № 343/659/17 скасовано та прийнято постанову, якою адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Долинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи на посаді продавця в МП «Полонина» з 18 серпня 1992 року по 03 вересня 2001 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018, код ЄДРПОУ 20551088) здійснити з 20 жовтня 2016 року перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 , з урахуванням страхового стажу в МП «Полонина» з 18 серпня 1992 року по 03 вересня 2001 року.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Калуського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про   визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій за період з 10 травня 2012 року по 19 жовтня 2016 року залишено без розгляду.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2022 року у справі та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно відтиску поштового штемпеля на конверті касаційна скарга направлена до Верховного Суду 28 лютого 2022 року, тобто в межах строку на касаційне оскарження.

За правилами частини 1 статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі. 

Вирішуючи питання щодо відкриття касаційного провадження, Верховний Суд виходить із такого.

Спірні правовідносини у цій справі виникли у зв`язку із тим, що позивач має право на зарахування періоду її роботи продавцем в МП «Полонина» з 18 серпня 1992 року по 03 вересня 2001 року до страхового стажу, однак з огляду на несплату підприємством страхових внесків, відповідачем протиправно не зараховано до її страхового стажу вказаний період.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондують положення статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Встановлено, що судом першої інстанції призначено та розглянуто справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Доведення обставин, передбачених підпунктами «а» - «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності або справах, що розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

Підставою касаційного оскарження скаржник зазначає підпункт «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. Вказану підставу мотивує тим, що зазначена справа становить значний суспільний інтерес, оскільки судами попередніх інстанцій не враховано, що застрахована особа має право отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, у тому числі в судовому порядку. Крім того, застрахована особа має право оскаржувати в установленому Законом порядку дії страхувальника, що також не було враховано судами при винесенні рішень.

Також скаржник зазначає, що судами попередніх інстанцій не надано належної правової оцінки Закону України «Про пенсійне забезпечення», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин. Зазначає, що позиція вищого суду з цього питання надасть можливість нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для широкого кола суб`єктів правовідносин.

Колегія суддів вважає необґрунтованим посилання скаржника на те, що справа становить значний суспільний інтерес для учасника справи, який подає касаційну скаргу, оскільки вони носять загальний характер, який притаманний кожній аналогічній справі.

Вжите законодавцем словосполучення "значний суспільний інтерес" необхідно розуміти як серйозну, обґрунтовану зацікавленість, яка має неабияке виняткове значення для усього суспільства в цілому, певних груп людей, територіальних громад, об`єднань громадян тощо до певної справи в контексті можливого впливу ухваленого у ній судового рішення на права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Вказане поняття охоплює ті потреби суспільства або окремих його груп, які пов`язані із збереженням, примноженням, захистом існуючих цінностей девальвація та/або втрата яких мала б значний негативний вплив на розвиток громадянського суспільства. Наявність значного суспільного інтересу може мати місце й тоді, коли предмет спору зачіпає питання загальнодержавного значення, як от визначення і зміни конституційного ладу в Україні, виборчого процесу (референдуму), обороноздатності держави, її суверенітету, найвищих соціальних цінностей, визначених Конституцією України тощо.

Скаржником не наведено обґрунтованих доводів, які б свідчили про значний суспільний інтерес саме до цієї конкретної справи й вказували на те, що предмет даного спору стосується питань, які мають виняткове значення для суспільства в контексті наведених вище критеріїв.

Скаржник не обґрунтував в чому саме полягає фундаментальне значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розумінні та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин.

Твердження заявника касаційної скарги, що справа становить значне суспільне значення, не підтверджені належними доказами та не обґрунтовані обставинами, які б виділяли вимоги скаржника у цій справі в якусь особливу категорію спорів або свідчили про наявність заінтересованості необмеженої кількості осіб в результатах розгляду саме цієї справи.

Інші обґрунтовані посилання на існування обставин, передбачених підпунктами «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої цієї статті у касаційній скарзі відсутні та такі обставини не вбачаються з поданих матеріалів касаційної скарги.

Скаржник в касаційній скарзі фактично зазначає про необхідність здійснити переоцінку встановлених судом у справі обставин, а також надати перевагу одним доказам над іншими, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції згідно з положеннями частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України.

Випадків, які б виключали можливість застосування положень пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, не вбачається.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, оскільки оскаржуване судове рішення прийнято за результатами розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України виняткові обставини відсутні і обґрунтування щодо їх наявності не наведено, у відкритті касаційного провадження у даній справі слід відмовити.

Керуючись статтями 248, 328, 333, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1.          Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити дії.

2.          Надіслати Головному управлінню Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження, разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. 

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.  

Суддя-доповідач                                                                                 Н.В. Коваленко

Суддя                                                                                                    Т.Г. Стрелець

Суддя                                                                                                    С.М. Чиркін