Ухвала
Іменем України 
 
31 січня 2022 року
м. Київ
справа № 554/4712/15-ц
провадження № 61-287ск22 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:  Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В.,             Лідовця Р. А., розглянув касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк», подану адвокатом Мирком Романом Олексійовичем на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 26 серпня 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 08 грудня 2021 року                     у справі за скаргою адвоката Панченко Олени Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Ніколенко Станіслава Васильовича, заінтересована особа: ПАТ «МТБ Банк»,
ВСТАНОВИВ:

У  липні 2021 року адвокат Панченко О. О. в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Ніколенко С. В., у якій просила суд визнати неправомірними дії державного виконавця щодо проведення оцінки нерухомого майна, а саме: житлового приміщення (квартири, загальною площею 45,8 кв. м), що знаходиться за адресою:                     АДРЕСА_1 ; визнати такою, що не підлягає застосуванню оцінку у формі письмового звіту про незалежну оцінку майна № 615 від 08 липня 2021 року про вартість майна, а саме: житлового приміщення (квартири, загальною площею 45,8 кв. м), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Скарга мотивована тим, що рішенням Октябрського районного суду                        м. Полтави у справі № 554/4712/15-ц з боржників ОСОБА_1 та                  ОСОБА_2 на користь ПАТ «Марфін Банк», наразі - ПАТ «МТБ Банк» солідарно стягнуто заборгованість за кредитним договором № 00546/RP від 14 травня 2008 року у сумі 29 077,13 доларів США, заборгованості за відсотками у сумі 2 911,04 доларів США, заборгованості за пенею в сумі                67 073, 60 грн, а також повернення судового збору в сумі 1 827 грн.
Виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа                        № 554/4712/15-ц, виданого 26 березня 2018  року Октябрським районний судом м. Полтави за вказаним рішенням суду, здійснюється Відділом примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми).
25 листопада 2020 року державним виконавцем було складено постанову про опис та арешт квартири АДРЕСА_2 .
31 травня 2021 року старшим державним виконавцем Ніколенком С. С. винесено постанову про призначення суб`єкта господарювання для участі                у виконавчому провадженні № 56185729.
13 липня 2021 року на адресу ОСОБА_1 державним виконавцем направлено лист, з якого вбачається, що згідно звіту про незалежну оцінку майна № 615 від 06 липня 2021 року, складеного оцінювачем ПП «Центр незалежної оцінки та експертизи», вартість описаного нерухомого майна складає 378 000, 00 грн без ПДВ.
Ознайомившись із звітом про незалежну оцінку майна № 615, заявник вважає його незаконним та таким, що не може підлягати застосуванню, оскільки проведення оцінки майна відбулося з порушенням вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», пунктів 50, 51 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», а також статті 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» без огляду приміщення та надання відповідних пояснень оцінювачем про неможливість особистого огляду об`єкта дослідження, без обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки, здійсненої без особистого огляду.
Як результат невірно було визначено ціну об`єкта нерухомого майна, вартість якого є значно вищою, ніж та, яка була визначена ПП «Центр незалежної оцінки та експертизи».
Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 26 серпня 2021 року, залишеною без змін постановою Полтавського апеляційного суду від                    08 грудня 2021 року скаргу адвоката Панченко О. О. в інтересах                     ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано такою, що не підлягає застосуванню, оцінку у формі письмового звіту про незалежну оцінку майна № 615 від 08 липня 2021 року про вартість майна а саме житлового приміщення (квартири, загальною площею                 45, 8 кв. м), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . В іншій частині скарги відмовлено.
У грудні 2021 року ПАТ «МТБ Банк», в інтересах якого діє адвокат                       Мирко Р. О. звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 26 серпня 2021 року, та постанову Полтавського апеляційного суду від 08 грудня 2021 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні скарги відмовити. 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог абзацу 6 частини другої статті 389 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 
3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких підстав.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.
Пунктом 9 частини третьої статті 129 Конституції України визначено, що до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Згідно статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (частини друга, третя статті                   451 ЦПК України).
Статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
За приписами частини першої статті 20 Закону України «Про виконавче провадження» для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності.
Статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження» обумовлено, що визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження.
У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.
Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем. Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.
Приписи вищенаведеної норми надають учаснику виконавчого провадження право на оскарження оцінки майна, як процесуальної дії державного виконавця.
Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначені у Законі України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».
Згідно із частиною четвертою статті 3 зазначеного Закону процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлено у статті 12 цього Закону.
У частині першій статті 12   Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» встановлено, що звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.
За змістом   статті 3 зазначеного Закону   оцінка майна - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами з оцінки майна, і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.
Згідно із частиною шостою   статті 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.
Національний стандарт № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджений постановою Кабінету міністрів України від 10.09.2003 № 1440 (далі - Національний стандарт № 1) є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна. Поняття, що вживаються у цьому стандарті, використовуються в інших національних стандартах.
Отже, оцінка майна боржника має здійснюватись з урахуванням вимог Національного стандарту № 1, яким визначено загальні засади процедури оцінювання.
Згідно з положеннями пункту 50 Національного стандарту № 1 проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап, на якому здійснюється, зокрема, ознайомлення з об`єктом оцінки.
Відповідно до пункту 51 Національного стандарту № 1 незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: укладення договору на проведення оцінки,  ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; ідентифікація об`єкта оцінки та пов`язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкта оцінки на дату оцінки; доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об`єкта оцінки на нову дату (у разі потреби).
Згідно з пунктами 15, 16 Національного стандарту № 1 методи проведення оцінки, що застосовуються під час визначення ринкової вартості об`єкта оцінки у разі використання порівняльного підходу, повинні ґрунтуватися на результатах аналізу цін продажу (пропонування) на подібне майно. Визначення ринкової вартості об`єкта оцінки за допомогою порівняльного підходу ґрунтується на інформації про ціни продажу (пропонування) подібного майна, достовірність якої не викликає сумнівів в оцінювача. У разі відсутності або недостатності зазначеної інформації у звіті про оцінку майна зазначається, якою мірою це вплинуло на достовірність висновку про ринкову вартість об`єкта оцінки.
Відповідно до пункту 52 Національного стандарту № 1 оцінювач самостійно здійснює пошук інформаційних джерел (за винятком документів, надання яких повинен забезпечити замовник оцінки згідно з договором), їх аналіз та виклад обґрунтованих висновків. При цьому оцінювач повинен проаналізувати всі інформаційні джерела, пов`язані з об`єктом оцінки, тенденції на ринку подібного майна, інформацію про угоди щодо подібного майна, які використовуються у разі застосування порівняльного підходу, та іншу істотну інформацію. У разі неповноти зазначеної інформації або відсутності її взагалі у звіті про оцінку майна зазначається негативний вплив цього факту на результати оцінки.
Зібрані оцінювачем вихідні дані та інша інформація повинні відображатися у звіті про оцінку майна з посиланням на джерело їх отримання та у додатках до нього із забезпеченням режиму конфіденційності згідно з умовами договору на проведення оцінки майна та з дотриманням вимог законодавства (пункт 54 Національного стандарту № 1).
За змістом пункту 56 Національного стандарту № 1 звіт про оцінку майна може складатися у повній чи у стислій формі. Звіт про оцінку майна, що складається у повній формі, повинен містити: опис об`єкта оцінки, який дає змогу його ідентифікувати; письмову заяву оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації, особистий огляд об`єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду - відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки), дотримання національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів з оцінки майна під час її проведення, інші заяви, що є важливими для підтвердження достовірності та об`єктивності оцінки майна і висновку про його вартість.
Виходячи з наведених норм, підготовці та проведенню незалежної експертизи майна передує ознайомлення з об`єктом оцінки шляхом доступу до нього.
Згідно з частиною першою статті 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення його оцінки.
Відповідно до пункту 15 Національного стандарту № 1 методи проведення оцінки, що застосовуються під час визначення ринкової вартості об`єкта оцінки у разі використання порівняльного підходу, повинні ґрунтуватися на результатах аналізу цін продажу (пропонування) на подібне майно.
Суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції встановивши, що у звіті відсутня інформація про те, що виконавцем та суб`єктом оціночної діяльності вживались заходи для огляду об`єкта оцінки, а зазначена інформація у підпункті 2 пункту 1.8 розділу 1 Звіту про незалежну оцінку майна № 615, що при виїзді оцінювача на огляд квартири власник майна не надав вільний доступ до квартири, про що з державними виконавцями складено акт, не містять конкретних фактів щодо дати, часу та місця вчинення таких дій, та не підтверджуються наданими по справі доказами, дійшов правильного висновку, що під час проведення оцінки майна в межах виконавчого провадження було порушено положення Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та Національного стандарту № 1, що є підставою для визнання такої оцінки майна недійсною.
Доводи касаційної скарги містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом апеляційної інстанції, які їх обґрунтовано спростувавта ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм процесуального права й висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судами норм матеріального та процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення та зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції, тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк», подану адвокатом Мирком Романом Олексійовичем на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від                   26 серпня 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від                    08 грудня 2021 року у справі за скаргою адвоката Панченко Олени Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Ніколенко Станіслава Васильовича, заінтересована особа:                     ПАТ «МТБ Банк»,  відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                                     І. А. Воробйова
                                                                                                              
                                                                                                                 Г. В. Коломієць
   
                                                                                                                 Р. А. Лідовець