ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2022 року                                                                                     Справа № 902/802/21 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Василишин А.Р. ,  суддя Грязнов В.В. 

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз"    на рішення Господарського суду Вінницької області від 25.10.2021 у справі №902/802/21 (суддя Тварковськй А.А.)
за позовом: Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз", м. Вінниця
до:    Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплицький комбінат хлібопродуктів", смт. Теплик
про стягнення 12 269, 59 грн. заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 25.10.2021 у справі №902/802/21 у задоволенні позову відмовлено повністю.
Не погоджуючись з ухваленим судом першої інстанції рішенням від 25.10.2021 у справі    №902/802/21 Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз"    звернулось до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Господарського суду Вінницької області від 25.10.2021 у справі №902/802/21. Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги про стягнення 12 269, 59 грн. задоволити в повному обсязі.
Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт посилається на порушення господарським судом Вінницької області норм матеріального та процесуального права, а також на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.
Зокрема, скаржник зазначає, що 16 листопада 2018 року представниками Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи “Вінницягаз” було припинено газопостачання шляхом пломбування блінди на об`єкті Відповідача, що підтверджується актом від 16.11.2018 р.
У той же час, припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплачувати вартість послуг за договором розподілу природного газу, крім випадку розірвання цього договору або внесення змін до заяви-приєднання, що є додатком до договору розподілу природного газу, та вилучення об`єкта споживача.
Разом з тим, Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, постановою № 2080 від 07.10.2019 р. внесено зміни до Кодексу ГРМ та Типового договору розподілу природного газу, відповідно до яких з 01.01.2020  запроваджено новий порядок розрахунків за послугу з розподілу природного газу, зокрема, змінено принцип визначення величини потужності для споживачів природного газу та здійснено перехід від приєднаної потужності до замовленої, яка розраховується відповідно до вимог Кодексу ГРМ виходячи із об`ємів споживання об`єктів споживачів за попередній газовий рік.
З урахуванням вимог глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ та пп 6.1, 6.2 Типового договору розподілу, Позивачем була розрахована щомісячна плата за послуги з розподілу природного газу протягом липня 2020 - червня 2021 рр.
По факту надання послуг з розподілу протягом липня 2020 року по червень 2021 року включно Позивачем неодноразово направлялись на адресу Відповідача по два примірники актів наданих послуг, по одному примірнику яких, підписаних зі сторони останнього, так і не було повернуто на адресу Товариства.
Відтак, протягом липня 2020 р. - червня 2021 р. Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи “Вінницягаз” надало послуги з розподілу природного газу ТОВ “Теплицький КХП” на загальну суму 10 494,94 грн., а оплачені надані Позивачем послуги не були. Крім того, за прострочення оплати послуг розподілу природного газу Відповідачу було також нараховано: З % річних в розмірі 265,15 грн., пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ - 613,98 грн. та інфляційні втрати - 948,28 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості Відповідача перед Позивачем за надані послуги з розподілу природного газу з урахуванням вищевикладеного складає 12 269,59 грн.
Крім того, скаржник вказує на те, що ухвалюючи оскаржуване рішення місцевий господарський суд зазначив, що “...за результатами оцінки наявних доказів, які суд бере до уваги, фактично склалася ситуація, що суд позбавлений можливості навіть перевірити вартість наданих послуг, оскільки відсутні самі акти надання цих послуг, а докази на підтвердження позовних вимог подані з порушення процесуальної процедури їх подання”.
Скаржник наголошує, що до суду були подані письмові пояснення від 19.10.2021 р. та надані копії підписаних зі сторони Позивача актів наданих послуг. Разом з тим, дані акти не є підписаними зі сторони Відповідача, а відображають лише сталу величину замовленої потужності, що підлягає сплаті Відповідачем, та яка була розрахована у визначеному Кодексом порядку. Зазначена величина потужності та вартість послуги була доведена до відома Відповідача наприкінці років, що передували рокам надання послуг. 
В свою чергу, по два примірники даних актів Позивачем неодноразово направлялись на адресу Відповідача, однак не повертались по одному примірнику, підписаного зі сторони останнього. Таким чином, Позивач не мав змоги надати суду першої інстанції під час судового розгляду даної справи належні докази, а саме підписані акти наданих послуг за період з липня 2020 року по червень 2021 року, однак останнім був доведений факт направлення даних актів на адресу споживача, що не було взято до уваги господарським судом при прийнятті рішення по даній справі. 
Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи “Вінницягаз” вважає, що судом першої інстанції не було у повному обсязі досліджено наявність обов`язку у Відповідача щодо оплати послуг з розподілу у відповідності до обсягу спожитого протягом минулих газових років природного газу, не було надано належну оцінку тим доказам, що були надані Товариством разом із позовною заявою та наявними в матеріалах справи.
Листом Північно-західного апеляційного господарського суду від 30.11.2021 матеріали справи №902/802/21 витребувано з Господарського суду Вінницької області. 
14.12.2021 матеріали справи №902/802/21 надійшли на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.12.2021 у справі №902/802/21 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз"    на рішення Господарського суду Вінницької області від 25.10.2021 у справі №902/802/21. Запропоновано Відповідачу - у строк до 01.02.2022 надіслати до Північно-західного апеляційного господарського суду письмовий відзив на апеляційну скаргу, в порядку передбаченому ст.263 ГПК України та докази надсилання копії відзиву та доданих до нього документів Позивачу. Роз`яснено учасникам справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.
Ухвалу суду про відкриття провадження у справі було отримано сторонами у справі, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с. 29-30).
05.01.2022 на адресу суду від Відповідача надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає оскаржуване рішення місцевого господарського суду законним та обгрунтованим, а тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Зазначає, що фактичне постачання природнього газу Позивачем не здійснювалось, не виконано обов`язку щодо направлення КХП рахунків та актів наданих послуг, чим позбавлено Відповідача надати свої заперечення/зауваження щодо вартості послуг. Позивачем не доведено факт існування заборгованості КХП, зокрема не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження такої заборгованості, у матеріалах справи відсутні копії актів наданих послуг, а тому вважає, що будь-які підстави для скасування рішення суду першої інстанції - відсутні.
Суть заперечень Відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву зводиться до того, що в обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на Акти наданих послуг, які Відповідачем не були отримані та не підписані останнім, що унеможливлює їх прийняття у якості належних та допустимих доказів.
Відповідно до ст.ст. 269, 270 ГПК України, апеляційна інстанція переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Дослідивши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.
Під час дослідження матеріалів справи апеляційним судом встановлено наступне.
Між Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" та    Товариством з обмеженою відповідальністю "Теплицький комбінат хлібопродуктів" укладено договір розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) шляхом підписання Відповідачем заяви-приєднання № 094200J2DIBP016 від 01.01.2016 р. до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому (далі - Договір) (а.с. 29, том 1).
Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Відповідно до ч.1     ст. 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.             
Статтею 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України “Про ринок природного газу” від 9 квітня 2015 року 329-VIII (з наступними змінами і доповненнями) постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами.
Відтак, відповідно до пункту 2.1. Договору Позивач, як Оператор ГРМ, взяв на себе зобов`язання надати Відповідачу послугу з розподілу природного газу, а Відповідач зобов`язався прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначеному Договором (а.с. 26, том 1). 
16 листопада 2018 року представниками ПАТ “Вінницягаз” було припинено газопостачання шляхом пломбування блінди на об`єкті Відповідача, що підтверджується актом від 16.11.2018 р. (а.с. 34-35, том 1). В Акті зазначено обладнання, з якого складається комерційний вузол обліку газу,  газоспоживаюче обладнання, миттєві значення вимірювання вузла обліку, та вказано, що газопостачання припинено, встановлено блінду. Акт підписаний представниками обох сторін Договору.
Згідно із пунктом 9 глави 6 Розділу VI ................припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, крім випадку розірвання цього договору або внесення змін до заяви-приєднання, що є додатком до договору розподілу природного газу, та вилучення об`єкта споживача. У цих випадках Оператор ГРМ коригує дані технічної потужності та вільної потужності для забезпечення нових приєднань (резерву потужності) на відповідній ГРП згідно з вимогами розділу VII цього Кодексу. У разі розірвання договору розподілу природного газу або вилучення об`єкта споживача із заяви приєднання оплата вартості послуги за договором розподілу природного газу здійснюється споживачем з урахуванням повного календарного місяця, y якому сталося розірвання договору або вилучено об`єкт із заяви-приєднання. 
Надалі, Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, постановою № 2080 від 07.10.2019 р. внесено зміни до Кодексу ГРМ та Типового договору розподілу природного газу, відповідно до яких з 01.01.2020 р. запроваджено новий порядок розрахунків за послугу з розподілу природного газу, зокрема, змінено принцип визначення величини потужності для споживачів природного газу та здійснено перехід від приєднаної потужності до замовленої, яка розраховується відповідно до вимог Кодексу ГРМ виходячи із об`ємів споживання об`єктів споживачів за попередній газовий рік.
З урахуванням вимог глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ та п.п 6.1, 6.2 Типового договору розподілу, Позивачем була розрахована щомісячна плата за послуги з розподілу природного газу протягом липня 2020 - червня 2021 рр. наступним чином (довідка Позивача із зазначенням обсягу фактичного споживання природного газу протягом минулих газових років додається до даної позовної заяви): 17 398,00 м.куб. х 1,164 грн. за 1 м.куб. / 12 міс. = 1 687,61 грн. (щомісячна плата для Відповідача, починаючи з липня 2020 р.); 314 м.куб. х 2,016 грн. за 1 м.куб. / 12 міс. = 52,752 грн. (а.с. 25, том 1).
За умовами пункту 6.8. Договору надання Оператором ГРМ послуг з розподілу природного газу Споживачу, що не є побутовим, повинні підтверджуватися підписаними між Сторонами актом наданих послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем. 
По факту надання послуг з розподілу протягом липня 2020 року по червень 2021 року включно Позивач вказує, що ним направлялись на адресу Відповідача по два примірники актів наданих послуг, по одному примірнику яких, підписаних зі сторони останнього, так і не було повернуто на адресу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи “Вінницягаз”. Зокрема, по два примірники актів направлялись разом із вимогою від 10.03.2021 р. № 210-Сл-2139-0321 та супровідними листами від 06.04.2021 р. № 210-Сл-2139-0321 та листами про направлення рахунку та актів наданих послуг від 06.04.2021 р. № 210-Сл-3328-0421, від 02.06.2021 р. № 210-Сл-5349-0621 та від 01.07.2021 р. № 210-СЛ-6424-0721. Окрім того, до позовної заяви долучено докази направлення вимоги із супровідними листами Відповідачу (а.с. 36-47, том 1).  
Однак, вищевказаних Актів наданих послуг, на які вказує Позивач, до позовної заяви долучено не було, не зазначено про їх існування і в додатках до позову.
06.09.2021 до суду надійшов відзив Відповідача на позовну заяву (а.с. 101-108, том 1).
Суть заперечень Відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву зводиться до того, що в обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на Акти наданих послуг, які Відповідачем не були отримані та не підписані останнім, що унеможливлює їх прийняття у якості належних та допустимих доказів.
Позивачем, у поданій 21.09.2021 відповіді на відзив, було надано копії актів наданих послуг (а.с. 131-179, том 1). В той же час, подання вказаних доказів відбулось з порушенням вимог процесуального законодавства, у зв`язку з чим судом першої інстанції було відмовлено у задоволенні клопотання АТ “Оператор газорозподільної системи “Вінницягаз” про долучення доказів. 
20.10.2021 Позивачем повторно долучались копії актів до матеріалів справив якості доказів по справі, які судом першої інстанції вирішено залишити без задоволення (а.с. 234-243, том 1).
Відтак, за даними Позивача протягом липня 2020 року - червня 2021 року АТ “Оператор газорозподільної системи “Вінницягаз” надало послуги з розподілу природного газу ТОВ “Теплицький КХП” на загальну суму 10 442, 18 грн., які не були оплачені останнім.
За прострочення в оплаті послуг розподілу природного газу Позивачем також нараховано Відповідачу: З % річних в розмірі 265,15 грн., пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ - 613,98 грн., інфляційні втрати - 948,28 ґрн. на підтвердження чого долучені до позовної заяви розрахунки (а.с. 16-24, том 1). Таким чином, загальна сума заборгованості Відповідача перед Позивачем за надані послуги з розподілу природного газу з урахуваннями вищевикладеного складає 12 269, 59 грн.
АТ “Оператор газорозподільної системи “Вінницягаз” звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплицький комбінат хлібопродуктів" заборгованості в розмірі 12 269, 59 грн.
Місцевий господарський суд, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Надаючи юридичну кваліфікацію спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції погоджується з правильністю правових висновків суду першої інстанції щодо відсутності  підстав для задоволення позову з огляду на таке.
Спір між сторонами виник щодо сплати заборгованості на підставі Актів наданих послуг за Договором розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) шляхом підписання Відповідачем заяви-приєднання № 094200J2DIBP016 від 01.01.2016 р. до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому. 
Типовий договір розподілу природного газу регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта Споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.
Згідно пунктів 2.1. та 2.2. цього Договору розподілу Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки і порядку, визначені цим Договором; обов`язковою умовою надання Споживачу послуги з розподілу природного газу є наявність у Споживача об`єкта, підключеного в установленому порядку до газорозподільної системи Оператора ГРМ.
Облік (у тому числі приладовий) природного газу, що передається Оператором ГРМ та споживається Споживачем на межі балансової належності об`єкта Споживача, здійснюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем (пункт 5.1. Договору розподілу).
Пунктом 5.2. Договору розподілу передбачено, що визначення об`єму розподілу та споживання природного газу по Споживачу здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ та Споживачем на підставі даних комерційного вузла обліку (лічильника газу), визначеного в заяві приєднанні, та з урахуванням регламентних процедур, передбачених Кодексом газорозподільних систем та цим договором.
За умовами пункту 5.4. Договору розподілу порядок визначення об`єму розподіленого Споживачу і спожитого ним природного газу та надання звітності щодо спожитих об`ємів газу за розрахунковий період визначається відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем та з урахуванням вимог цього Договору.
Постановою НКРЕКП N 2080 від 07.10.2019    внесено зміни до Кодексу ГРМ (та, відповідно, внесено зміни до типового договору), згідно яких з 01.01.2020 запроваджується новий порядок розрахунків за послугу з розподілу природного газу, зокрема, змінено принцип визначення величини потужності для споживачів природного газу та здійснено перехід від приєднаної потужності до замовленої, яка розраховується відповідно до вимог Кодексу ГРМ виходячи із об`ємів споживання об`єктів споживачів за попередній рік.
Відповідно до пункту 1.1. розділу І Договору (в редакції із змінами, внесеними згідно    постанови НКРЕКП від 07.10.2019 N 2080) - цей Типовий договір розподілу природного газу є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.
За цим Договором, Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором (пункт 2.1 розділу II Договору).
Обов`язковою умовою надання Споживачу послуги з розподілу природного газу є наявність у Споживача об`єкта, підключеного в установленому порядку до газорозподільної системи Оператора ГРМ (пункт 2.2 розділу II Договору).
Облік (у тому числі приладовий) природного газу, що передається Оператором ГРМ та споживається Споживачем на межі балансової належності об`єкта Споживача, здійснюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем (пункт 5.1. Договору розподілу).
Пунктом 5.2. Договору розподілу передбачено, що визначення об`єму розподілу та споживання природного газу по Споживачу здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ та Споживачем на підставі даних комерційного вузла обліку (лічильника газу), визначеного в заяві приєднанні, та з урахуванням регламентних процедур, передбачених кодексом газорозподільних систем та цим договором.
Згідно пункту 5.4. Договору розподілу порядок визначення об`єму розподіленого Споживачу і спожитого ним природного газу та надання звітності щодо спожитих об`ємів газу за розрахунковий період визначається відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем та з урахуванням вимог цього Договору.
Також, згідно з пунктів 6.1. та 6.2. Договору оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.
Відповідно до пункту 6.3. Договору величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) Споживача на розрахунковий календарний рік визначається відповідно до Кодексу ГТС.
Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності. Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць.
Пунктом 6.4. розділу VI Типового договору розподілу природного газу встановлено, що розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць.
Відповідно до пункту 6.6. розділу VI Типового договору розподілу природного газу, оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка Оператора ГРМ. Якщо згідно із законодавством Споживач має сплачувати Оператору ГРМ за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання Споживача на поточний рахунок Оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим Регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.
Положеннями пункту 6.7 розділу VI Договору передбачено, що у разі виникнення у Споживача заборгованості за цим Договором Сторони можуть укласти графік погашення заборгованості, який оформлюється додатком до цього Договору або окремим договором про реструктуризацію заборгованості.
Надання Оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу Споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватися підписаним між Сторонами актом наданих послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем (п. 6.8 договору).
Відповідно до статті 40 Закону України “Про ринок природного газу” розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами.    За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику    послуги    розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість    послуг    розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується регулятором. Договір розподілу природного газу є публічним.
Згідно з п. 10 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем надання Оператором ГРМ послуги споживачу, що не є побутовим, за договором розподілу природного газу підтверджується підписаним між ними актом наданих послуг.
Оператор ГРМ до п`ятого числа місяця, наступного за звітним, надсилає споживачу два примірники оригіналу Акта наданих послуг за звітний період, підписані уповноваженим представником Оператором ГРМ.
Споживач протягом двох днів з дня одержання акта наданих послуг зобов`язаний повернути Оператору ГРМ один примірник оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню в порядку, встановленому законодавством.
Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.
Згідно з абзацом 11 статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.
Схоже визначення первинних документів міститься також і в Положенні про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 № 88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.95 № 168/704 (Положення).
У пункті 2.1 зазначеного Положення вказано, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.
Відповідно до пункту 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.95, первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Враховуючи вищевикладене, саме належним чином оформлені Акти наданих послуг по розподілу природного газу є первинними документами на підтвердження заявленої до стягнення заборгованості.
Згодом Позивач подав акти наданих послуг, підписані в односторонньому порядку, проте в силу вимог процесуального закону у суду першої інстанції не було підстав для їх прийняття та врахування, оскільки Позивачем не було дотримано порядку подання доказів на підтвердження позовних вимог. 
Тобто, за результатами оцінки наявних в матеріалах справи доказів, які суд апеляційної інстанції взяв до уваги, фактично склалася ситуація, що суд першої інстанції був позбавлений можливості перевірити вартість та обсяг наданих послуг, оскільки відсутні самі акти надання цих послуг, а інші докази на підтвердження позовних вимог подані з порушенням процедури їх подання. 
Колегія суддів вважає, що посилання Позивача на те, що останнім вживалися заходи досудового врегулювання спору шляхом направлення претензій (вимог) відповідачу про сплату заборгованості, в т. ч. з додатком відповідних Актів наданих послуг по розподілу природного газу, не виключає необхідності встановлення судом наявності заборгованості на підставі первинних документів шляхом дослідження даних доказів у судовому засіданні.
Відповідно до    статті 13 ГПК України    судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
За змістом    ст. 73 ГПК України    доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
За приписами    ст. 77 ГПК України    обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Відповідно до    статті 4 ГПК України    право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується.
Статтею 14 ГПК України    передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього    Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. 
Згідно з положеннями    статті 74 ГПК України    кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.
Судом першої інстанції кожній стороні була надана розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, в т. ч. подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, надати пояснення, обґрунтувати перед судом переконливість поданих доказів та позицій по справі, скористатись іншими процесуальними правами.
Статтею 86 ГПК України    передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що умовами Договору та Кодексу газорозподільних систем передбачений прямий обов`язок Акціонерного товариства “Оператор газорозподільної системи “Вінницягаз” надавати щомісячно споживачу два примірники акта наданих послуг, а також виставляти рахунки на оплату таких послуг. 
Позивачем не надано належних доказів направлення відповідачу двох примірників оригіналу Акта наданих послуг за звітний період, підписаних уповноваженим представником Оператором ГРМ у передбачений Кодексом газорозподільних систем строк - до п`ятого числа місяця, наступного за звітним. 
Як вбачається з фактичних обставин справи, Позивачем було надано три описи вкладення у цінний лист щодо направлення Актів від 31.03.2021, 31.05.2021, 30.06.2021. 
В той же час, копії таких актів до матеріалів справи не надані, як і не надано будь-яких інших актів про надання послуг. Більше того, описи вкладення, надані Позивачем, не містять посилань на номери таких актів та ідентифікаційних ознак договору, до якого такі акти складені. 
Враховуючи, що Позивачем заявляються позовні вимоги щодо прострочення розрахунків за один календарний рік, що становить 12 місяців, презюмується, що останній мав надати копії 12 актів, підписаних позивачем. Зазначене зроблено не було, копії актів у матеріалах справи відсутні.
При цьому, апеляційним господарським судом враховуться правові позиції ВС КГС від 04.12.2019 у справі № 916/1727/17 щодо необхідності підтвердження наявності такого боргу первинними документами.
Окрім того, судом апеляційної інстанції не приймаються до уваги як докази по справі надані Позивачем разом з апеляційною скаргою оборотно-сальдова відомість (а.с. 14-15, том 1) та розрахунки заборгованості згідно Довідки від 30.07.2021 №210007-СК-7799-07-2 (а.с. 25, том 1), з огляду на наступне.
Згідно вимог ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судовий розгляд справи базується на принципах рівності та змагальності.
Відповідно до ч. 2    ст. 80 ГПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу; у випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів (ч.ч. 4, 5 вказаної статті).
Отже, за змістом вказаної норми всі докази, які підтверджують заявлені вимоги, мають бути подані позивачем одночасно з позовною заявою, а неможливість подання доказів у цей строк повинна бути письмово доведена позивачем до суду та належним чином обґрунтована.
В свою чергу     ст. 269 ГПК України, якою встановлено межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції, передбачено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Системний аналіз ст.ст. 80, 269 ГПК України    свідчить про те, що докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, повинні існувати на момент звернення до суду з відповідним позовом, і саме на позивача покладено обов`язок подання таких доказів одночасно з позовною заявою. Єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом (у т.ч. апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого строку, це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії (наприклад, якщо стороні не було відомо про існування доказів), тягар доведення яких також покладений на учасника справи.
Суд враховує, що одним із елементів права на суд (окрім права на доступ) є принцип процесуальної рівноправності сторін, або так званий принцип "рівної зброї" ("equality of arms"), згідно з яким кожній стороні має бути надано розумну можливість подати обґрунтування своєї позиції за умов, які б не ставили цю сторону у становище істотно невигідне по відношенню до опонента.
Цей принцип вимагає насамперед рівності сторін спору в їхніх процесуальних можливостях щодо подання доказів і пояснень у судовому провадженні (рішення Європейського суду з прав людини у справах "Dombo Beheer B.V. v. The Netherlands" від 27.10.1993 та "Ankerl v. Switzerland" від 23.10.1996).
З матеріалів господарської справи вбачається, що будь-яких належних та допустимих доказів існування заборгованості у Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплицький комбінат хлібопродуктів" перед Позивачем до суду заявником надано не було. Позивачем, у передбачені законодавством строки, не було направлено КХП рахунки на оплату послуг  та Акти наданих послуг. Тобто, з наведеного вбачається, що Позивачем, фактично, було проігноровано власні зобов`язання, що виникають  в межах договірних правовідносин так і процесуальні, що виникають у судовому процесі, а тому колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції про відсутність у матеріалах справи належних та допустимих доказів на підтвердження існування заборгованості у Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплицький комбінат хлібопродуктів" перед Позивачем.
За таких обставин, колегія суддів вважає доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, безпідставними та документально необґрунтованими. Суд першої інстанції повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі судового рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.
На підставі ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз"    на рішення Господарського суду Вінницької області від 25.10.2021 у справі №902/802/21 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до частини 3 статті 287 ГПК України не підлягає касаційному оскарженню, окрім випадків, визначених у підпунктах а, б, в, г пункту 2 частини 3 статті 287 ГПК України.
3. Справу повернути до Господарського суду Вінницької області. м

Головуючий  суддя                                                                      Розізнана І.В. 

Суддя                                                                                              Василишин А.Р.  

Суддя                                                                                              Грязнов В.В.