КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Апеляційне провадження № 22-ц/824/126/2022      
справа № 2610/23392/2012                                         
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
 20 січня 2022 року Київський апеляційний суд в складі:
 
            Суддя - доповідач:      Андрієнко А.М.
            Суддів:                          Соколової В.В.
                                                   Невідомої Т.О. 
            При секретарі              Дроздовій Ж.В.
 
Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційними скаргами Коршуна Володимира Васильовича в інтересах ОСОБА_1 та Лисенко Оксани Вікторівни в інтересах Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 22 квітня 2021 року, постановлену суддею Волошиним В.О. по цивільній справі за скаргою ОСОБА_3 на дії та рішення старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полісмака Олександра Олександровича, боржник: ОСОБА_1 , про визнання дій неправомірними, скасування постанови, зобов`язання вчинити дії,
 
У С Т А Н О В И Л А :
 
В серпні 2020 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаною скаргою, в якій просила суд:
- визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полісмака Олександра Олександровича щодо винесення постанови від 09 червня 2020р. про зняття арешту з коштів, в рамках виконавчого провадження №41489415;
- скасувати постанову старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полісмака Олександра Олександровича від 09 червня 2020р. про зняття арешту з коштів, винесену в рамках виконавчого провадження №41489415;
- відновити боржнику ОСОБА_1 накладання арешту на кошти до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі, у виконавчому провадженні №41489415.
Свої вимоги скаржниця обґрунтовувала тим, що у Шевченківському районному відділі державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) знаходяться матеріали виконавчого провадження №41489415 з примусового виконання виконавчого листа № 2-610/23392/2012, виданого Шевченківським районним судом м. Києва 08 квітня 2013р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дітей, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, постанови Київського апеляційного суду №761/39512/12 від 11 березня 2020р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , у твердій грошовій сумі, в розмірі 20 270,0 грн., щомісячно, починаючи з дня набрання даним рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
 09 червня 2020р. старший державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полісмак О.О. виніс постанову про зняття арешту з коштів боржника, який був накладений постановою від 20 травня 2020р., винесеною в рамках виконавчого провадження №41489415. Скаржниця вважає такі дії державного виконавця неправомірними, такими, що порушують її права та інтереси, оскільки у боржника існує заборгованість по сплаті аліментів, у зв`язку з чим, була змушена звернутися до суду з вказаною скаргою.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 22 квітня 2021 року скаргу ОСОБА_3 на дії та рішення старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полісмака Олександра Олександровича, боржник: ОСОБА_1 , про визнання дій неправомірними; скасування постанови; зобов`язання вчинити дії задоволено частково.
Визнано неправомірними дії старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полісмака Олександра Олександровича щодо винесення постанови від 09 червня 2020р. про зняття арешту з коштів, в рамках виконавчого провадження №41489415.
Скасовано постанову старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полісмака Олександра Олександровича від 09 червня 2020р. про зняття арешту з коштів, винесену в рамках виконавчого провадження №41489415.
В решті вимог скарги відмовлено.
Не погодившись з ухвалою суду, представник ОСОБА_1 подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу суду та ухвалити нове судове рішення, яким залишити без розгляду скаргу ОСОБА_3 або без задоволення, обґрунтовуючи тим, що скаржниця пропустила строк звернення зі скаргою без поважних причин. Вважає, що виходячи зі змісту довідки розрахунку заборгованості по сплаті аліментів станом на 09.06.2020 року, описаних виконавцем обставин, досліджуваних ним при здійсненні розрахунку заборгованості по аліментах, підстав стверджувати про неврахування державним виконавцем періоду заборгованості по сплаті аліментів з 1 кварталу 2013 року по 2 квартал 2019 року у місцевого суду не було, а відповідно не було підстав стверджувати про незаконність дій державного виконавця щодо прийняття постанови від 09.06.2020 року про зняття арешту з коштів та про неправомірність вказаної постанови.
Головний державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Лисенко О.В. від імені відділу також подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу суду та ухвалити нове судове рішення про залишення скарги на дії та рішення державного виконавця без задоволення, мотивуючи тим, що судове рішення ухвалене без належного з`ясування обставин, що має суттєве значення для справи, зокрема не з`ясовано, чи наявні виняткові чи непереборні підстави для поновлення скаржнику строку на звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця при наявності клопотання про залишення скарги без розгляду. Також зазначає, що судом не взято до уваги, що довідка-розрахунок від 09.06.2020 року, заборгованість відповідно до якої обчислено з листопада 2019 року, є продовженням щомісячного обчислення заборгованості відповідно довідки-розрахунку від 04.11.2019 року, заборгованість якої відсутня на жовтень 2019 року. Також судом не взято до уваги, що державним виконавцем саме взято весь період заборгованості, що підтверджується першим абзацом другої сторінки довідки-розрахунку від 09.06.2020 року. Також вказує, що відповідно до ч. 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця, а відповідно до абзацу 2 частини 13 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів дійсна протягом одного місяця з дня її видачі.
 У суді апеляційної інстанції  скаржник ОСОБА_3 підтримала свою апеляційну скаргу та просила її задовольнити.
Представник боржника ОСОБА_1 просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги або залишити її без розгляду.
Представник Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлявся.
На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутності  осіб, що не з`явились.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість  постановлених ухвал, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційні скарги   підлягають  частковому задоволенню з наступних підстав.
Частково задовольняючи скаргу на дії державного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що зняття арешту з коштів було неправомірним, оскільки державним виконавцем взято до уваги не весь період заборгованості по сплаті аліментів.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що в провадженні Шевченківського районну відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження №41489415 з примусового виконання виконавчого листа №2610/23392/2012, виданого Шевченківським районним судом м. Києва 08 квітня 2013р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дітей, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, постанови Київського апеляційного суду №761/39512/12 від 11 березня 2020р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , у твердій грошовій сумі, в розмірі 20 270,0 грн., щомісячно, починаючи з дня набрання даним рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
22 лютого 2018р. головним державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Лисенко О.В. винесено постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №41489415.
20 травня 2020р. головним державним виконавцем Шевченківського районну відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лисенко О.В. винесено постанови про арешт коштів боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №41489415.
09 червня 2020р. старшим державним виконавцем Шевченківського районну відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полісмаком О.О. винесено постанову про зняття арешту з коштів боржника ОСОБА_1 , що вжито відповідно постанови про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні №41489415 від 22 лютого 2018р., 20 травня 2020р., на підставі довідки-розрахунку заборгованості по сплаті аліментів станом на 09 червня 2020р. про відсутність заборгованості у боржника.
Згідно довідки-розрахунку заборгованості по сплаті аліментів від 20 травня 2020р., розмір заборгованості по сплаті аліментів за період з 1 кварталу 2013р. по 2 квартал 2019р. становить 2 538 629,0 грн.
Згідно довідки-розрахунку заборгованості по сплаті аліментів станом на 09 червня 2020р., розрахунок заборгованості здійснювався за період з листопада 2019р. по травень 2020р.
Згідно зі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Згідно статті 1 «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Відповідно до частин 2, 4 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення  за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.
На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.
Відповідно до частин 4, 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:
1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;
2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;
3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;
4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;
5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;
6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;
7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;
8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;
9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.
У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Судом встановлено, що боржник ОСОБА_1 є фізичною особою - підприємцем, який перебуває на спрощеній системі оподаткування.
Відповідно до  інформації Державної податкової служби державним виконавцем було нараховано  за період з 1 кварталу 2013 року по 2 квартал 2019 року заборгованість ОСОБА_1 по аліментах, що стягуються на користь ОСОБА_3 , в розмірі  2  538 629 гривень, на підставі чого була винесена постанова про накладення арешту на кошти боржника.
9 червня 2020 року  старшим державним виконавцем  Шевченківського ВДВС м.Києва Полісмак О.О. було винесено постанову про скасування арешту, накладеного на кошти боржника ОСОБА_1   у зв`язку із відсутністю заборгованості.
Для визначення правомірності дій старшого державного виконавця щодо скасування арешту суд зобов`язаний перевірити питання існування  заборгованості ОСОБА_1 у виконавчому провадженні  за №41489415.
Відповідно до ч.2 ст. 195 СК України  заборгованість за аліментами платника аліментів, який є   фізичною особою-підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування , визначається  виходячи із середньої  заробітної плати  працівника для даної місцевості.
Як вбачається із матеріалів справи виконавче провадження за № 41489415 було відкрито у 2014 році і заборгованість була нарахована, починаючи з 2013 року.
На той період часу і до 1 липня 2017 року  ст.. 195 СК України існувала в іншій редакції.
В редакції ст.195 СК України до 2017 року заборгованість за аліментами, присудженими  у частці від заробітку ( доходу) визначалася виходячи з фактичного заробітку  ( доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не проводилося їх стягнення.
Таким чином, колегія суддів вважає, що заборгованість нарахована ОСОБА_1 до липня 2017 року  із фактично отриманого доходу  є правомірною і вона боржником на користь стягувача не сплачена.
З липня 2017 року  набули чинності зміни до ст.. 195 ч.2 СК України.   
Тобто, з липня 2017 року заборгованість ОСОБА_1 повинна розраховуватися не із фактично отриманого доходу, а виходячи із середнього заробітної плати  працівника для даної місцевості.
          Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець  зобов`язаний  повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі подання заяви стягувачем або боржником.
         Відповідно до ч. 13 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів видається органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем на вимогу стягувача протягом трьох робочих днів у випадках, встановлених законом.
         У разі надходження до органу державної виконавчої служби, приватного виконавця заяви стягувача про видачу довідки про наявність заборгованості зі сплати аліментів орган державної виконавчої служби, приватний виконавець протягом трьох робочих днів видають стягувачу довідку про наявність заборгованості зі сплати аліментів, яка скріплюється печаткою органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.
          Для видачі довідки виконавець обчислює розмір заборгованості зі сплати аліментів з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.
          За таких обставин колегія суддів вважає, що на момент складення довідки -розрахунку заборгованості ОСОБА_1 по сплаті аліментів  від 09.06.2020 року  заборгованість ОСОБА_1 , нарахована за період з першого кварталу 2013 року по 1 липня 2017 року існувала і не була сплачена боржником, а тому підстав для  винесення постанови від 09 червня 2020р. про зняття арешту з коштів, в рамках виконавчого провадження №41489415  підстав не було.
         Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про визнання дій старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полісмака Олександра Олександровича щодо винесення постанови від 09 червня 2020р. про зняття арешту з коштів, в рамках виконавчого провадження №41489415 неправомірними та скасував постанову старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полісмака Олександра Олександровича від 09 червня 2020р. про зняття арешту з коштів, винесену в рамках виконавчого провадження №41489415. 
Доводи апеляційних скарг щодо відсутності поважних підстави для поновлення скаржнику строку на звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця не приймаються судом, оскільки ОСОБА_3 було поновлено такий строк на підставі її клопотання з урахуванням поважних причин його пропуску - встановленого урядом карантину з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про часткове  задоволення  скарги.  
Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України   суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -
 
П О С Т А Н О В И Л А:
 
Апеляційні скарги Коршуна Володимира Васильовича в інтересах ОСОБА_1 та Лисенко Оксани Вікторівни в інтересах Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)   залишити без задоволення.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 22 квітня 2021 року   залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.  
 
      Повний текст постанови виготовлено 25 січня 2022 року.

 
Суддя - доповідач:     

Судді: