Справа № 428/6414/21 
Провадження № 33/810/255/21 

ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Сєвєродонецьк                                                        18 лютого 2022 року

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Луганського апеляційного суду Люклянчук В.Ф., розглянувши апеляційну скаргу захисника Осики М.І. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 01 грудня 2021 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

ВСТАНОВИВ

З постанови судді вбачається, що 01 липня 2021 року о 01.19 годині в м. Сєвєродонецьку по вул. Першотравнева поблизу будинку № 35, ОСОБА_1 керував транспортним засобом - автомобілем марки MAZDA 626 2.0, н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку у найближчому медичному закладі охорони здоров`я водій відмовився, що зафіксовано на технічні засоби відеозапису.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати вищевказану постанову та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Вважає зазначену постанову суду такою, що винесена з порушенням норм матеріального права, а обставини викладені в постанові такими, що не відповідають фактичним обставинам справи з огляду на наступне.
Стверджує, що шляхом застосування стандарту доведення вини особи «поза розумним сумнівом», в контексті системного аналізу доказів вчинення адміністративного правопорушення, які були долучені до відповідного протоколу, можна дійти висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Зазначає, що з відеозаписів, долучених до протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що на них не зафіксовано обставини керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а лише зафіксовано факт його перебування поблизу транспортного засобу, тобто останній не був водієм, в розумінні суб`єктного складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вказує про здійснення відео зйомки з перервами, а тому, на думку сторони захисту, було порушено порядок направлення та огляду водіїв на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки відповідно до Інструкції, затвердженої Наказом МВС та МОЗ України; 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція) до відповідної процедури не було залучено двох незацікавлених свідків, які могли би підтвердити факт погодження та/або відмови від проходження відповідного огляду.
Як вбачається із відеозаписів, ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, як на момент першої пропозиції так і в подальшому, але шляхом провокаційних дій з боку працівників поліції, останні дійшли висновку про факт відмови, що стало в подальшому підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Заслухавши пояснення захисника Осики М.І., ОСОБА_1 , якого притягнуто до адміністративної відповідальності, котрі надали тотожні доводи, що викладені в апеляційній скарзі, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Наведені вимоги судом першої інстанції виконані в повному обсязі.
У відповідності до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
На підтвердження винуватості  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя суду першої інстанції послався на протокол про адміністративне правопорушення ДПР № 306453 від 01 липня 2021 року, з якого вбачається, що  ОСОБА_1 в цей день 01.19 годині в м. Сєвєродонецьку по вул. Першотравнева поблизу будинку № 35, керував транспортним засобом - автомобілем марки MAZDA 626 2.0, н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку у найближчому медичному закладі охорони здоров`я водій відмовився, що зафіксовано на технічні засоби відеозапису.
У відповідності до національного законодавства, протокол про адміністративне правопорушення, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
З урахуванням правової позиції, викладеній в рішенні ЄСПЛ по справі «Карелін проти Російської Федерації» протокол про адміністративне правопорушення не може визнаватись автоматично недопустимим доказом, а підлягає оцінці із сукупністю з іншими доказами.
Згаданий протокол містить власноручні письмові пояснення ОСОБА_1 , який вказав, що перебував в автомобілі з дівчиною, не міг її залишити та витрачати час.
Ці письмові пояснення апеляційний суд розцінює, як вказані причини з яких ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного спяніння.
Зміст вказаного протоколу про адміністративне правопорушення також підтверджується, відеозаписами з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів), використання яких передбачено ст. 40 Закону України «Про національну поліцію».
Суддя у постанові, що оскаржується, надав детальний аналіз цим відеозаписам та обґрунтовано поклав в основу при накладенні адміністративного стягнення.
На відеозапису зафіксовано рух автомобіля марки MAZDA 626 2.0 після зупинки якого з водійського місця вийшов ОСОБА_1 . 
Слід зауважити, що ОСОБА_1 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не оспорював, що він є водієм цього автомобіля, напроти підтверджував, що керував ним до моменту зупинки.
За таких обставин, апеляційний суд виходить з того, що  ОСОБА_1 у даному випадку є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Суд першої інстанції також обґрунтовано зазначив, що з долученого до матеріалів відеозапису події вбачається, що працівники поліції здійснювали відеофіксацію за допомогою засобів, які хоча і не ведуть безперервну відеозйомку (мається п`ять фалів), але обставини вчинення правопорушення, а саме рух автомобіля MAZDA 626 2.0, н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , а також його відмова від проходження обстеження зафіксовані на файлах безперервно і при їх огляді не виникає сумніву у їх достовірності, а отже сам факт відсутності безперервності зйомки під час несення служби працівниками поліції не є підставою для визнання відеозаписів недопустимими доказами.
Суд апеляційної інстанції відкидає, як аргументи невинуватості, доводи апелянта про недотримання працівниками поліції вимог Інструкції, з огляду на таке.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» № 1231-IX від 16 лютого 2021 року, який набув чинності 17 березня 2021 року, ч. 2 ст. 266 КУпАП викладена в новій редакції, за змістом якої під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.
Частиною 3 Прикінцевих положень зазначеного Закону встановлено обов`язок Кабінету Міністрів України у шестимісячний строк з дня набрання чинності цим Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.
Пунктом 6 Інструкції, а також Пунктами 4, 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року (далі - Порядок), передбачене обов`язкове залучення свідків під час огляду особи на стан сп`яніння, а також при відмові водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я, що не відповідає чинній редакції ч. 2 ст. 266 КУпАП.
Вища юридична сила закону полягає у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях Конституції України.
Згідно з ч. 3 ст. 113 Конституції України Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.
Отже, у випадку суперечності норм підзаконного акта нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.
У даному випадку застосуванню підлягає саме ч. 2 ст. 266 КУпАП в чинній редакції, а також Порядку та Інструкції, в частині, що не суперечать їм.
За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що положення ч. 2 ст. 266 КУпАП, відповідно до якої під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків, стосується також і випадків, коли під час спроби поліцейського провести огляд водія на місці зупинки транспортного засобу, останній відмовляється від такого огляду та висловлює свою незгоду не тільки проходити огляд на місці, а й незгоду проїхати до медичного закладу для огляду взагалі.
Відтак, зазначена відмова може бути зафіксована у відповідності до вимог зазначеної статті за допомогою відеозапису без необхідності залучення свідків.
Апеляційним судом не встановлені провокаційні дії поліцейських, через які ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, через що відповідні доводи апелянта є безпідставними.
Всупереч доводам апелянта, апеляційним переглядом встановлено, що суддею відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для скасування постанови судді та закриття провадження по справі відповідно до вимог п. 1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу захисника Осики М.І. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 01 грудня 2021 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - без змін.
Постанова набирає чинності негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                 В.Ф. Люклянчук