ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2022 року	Львів	Справа № 1.380.2019.004393 пров. № А/857/23209/21	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
судді-доповідача                                                                 Шинкар Т.І.,
суддів                                                                                   Кухтея Р.В.,
                                                                                             Шевчук С.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Братичак У.В.) про встановлення строку для подання звіту, постановлену у відкритому судовому засіданні в м.Львові о 15 год. 52 хв.         02 грудня 2021 року, повне судове рішення складено 07 грудня 2021 року, у справі №1.380.2019.004393 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності та скасування рішень, 

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19.11.2019 задоволено позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області, зокрема, зобов`язано Головне управління ДФС у Львівській області внести зміни до інтегрованої картки платника ОСОБА_1 з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а саме відобразити сплачену суму грошових коштів у розмірі            10 498,61 грн., яка була сплачена за вимогою про сплату боргу (недоїмки) № Ф-3299-17у від 12.05.2015, винесеною Державною податковою інспекцією у Галицькому районі м. Львова Головного управління ДФС та суму грошових коштів у розмірі 19 794,39 грн., яка була сплачена за вимогою про сплату боргу (недоїмки) № Ф-3299-17у від 15.06.2015, винесену Державною податковою інспекцією у Галицькому районі м. Львова Головного управління ДФС. Стягнуто з Головного управління ДФС у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 9 220,80 грн. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Львівській області на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме витрати на професійну правничу допомогу в сумі 12 325,00 грн.
Вказане рішення набрало законної сили на підставі постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.02.2020. 
08.05.2020 видано виконавчі листи.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 15.06.2020 замінено боржника у виконавчих листах №1.380.2019.004393 від 08.05.2020, виданих на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду у справі №1.380.2019.004393 від 19.11.2019, а саме: «Головне управління ДФС у Львівській області» (код ЄДРПОУ: 39462700) на правонаступника «Головне управління ДПС у Львівській області» (код ЄДРПОУ: 43143039).
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 26.07.2021 зобов`язано Головне управління ДПС у Львівській області подати до Львівського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення суду від 19.11.2019 у справі №1.380.2019.004393 у 60-денний строк з дня набрання ухвалою законної сили.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про накладення штрафу на керівника ГУ ДПС у Львівській області, визнано звіт таким, що не підтверджує повного виконання рішення суду. Встановлено Головному управлінню ДПС у Львівській області новий строк для надання звіту про виконання судового рішення від 19.11.2019 у справі №1.380.2019.004393 - два місяці з моменту набрання ухвалою законної сили.
Постановляючи вказану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що на час розгляду судом звіту про виконання рішення суду ДПС України не надало відповіді на лист ГУ ДПС у Львівській області від 29.07.2021 №4566/8/13-01-12-05-12 щодо передбачення технічної можливості проведення в інформаційній системі податкових органів судових рішень (а саме відображення в ІКП сплати коштів у випадку відсутності зарахування грошових коштів на відповідні рахунки). Суд першої інстанції вказав, що відповідач вчиняв дії щодо виконання рішення суду, однак фактично рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19.11.2019 у справі №1.380.2019.004393 на даний час не виконано, що не заперечується самим відповідачем. Суд першої інстанції дійшов висновку, що з метою недопущення порушення прав позивача та надання можливості відповідачу виконати рішення суду, необхідно встановити Головному управлінню ДПС у Львівській області новий строк для подання звіту про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19.11.2019 у справі №1.380.2019.004393.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Львівській області подало апеляційну скаргу, просить скасувати ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2021 року та прийняту нову, якою прийняти звіт Головного управління ДПС у Львівській області про виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 19.11.2019. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що кошти, зазначені у позові ОСОБА_1 , не відображені в картці платника, оскільки суми коштів 10 498,61 грн. за вимогою про сплату боргу (недоїмки) Ф-3299-17у від 12.05.2015 та               19 794,39 грн за вимогою про сплату боргу (недоїмки) № Ф-3299-17у від 15.06.2015 не знайдено ні у відомостях про рух страхових коштів на аналітичних рахунках 3719, ні у виписках з рахунків 3719 у реєстрах розрахункових документів. Скаржник вказує, що з метою належного виконання рішення суду Головне управління ДПС у Львівській області неодноразово зверталося у Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області стосовно підтвердження інформації щодо зарахування сум надходжень єдиного внеску в розмірі 10498,61 грн. та 19794,39 грн., однак орган Казначейства не зміг підтвердити зарахування зазначених грошових коштів на відповідні рахунки без усіх необхідних реквізитів платіжних доручень чи квитанцій, які служили підставою їх перерахування (в тому числі рахунок отримувача коштів, дати платіжних доручень чи квитанцій та суми платежу). Скаржник зазначає, що оскільки в ІТС «Податковий блок» відсутні технічні можливості щодо виконання зазначеного рішення суду (а саме відображення в ІКП сплати коштів у випадку відсутності зарахування грошових коштів на відповідні рахунки), а судові рішення є обов`язковими для виконання, з метою належного виконання рішення суду управління електронних сервісів ГУ ДПС у Львівській області вчергове звернулося в ДПС України листом від 29.07.2021 №4566/8/13-01-12-05-12 (копія листа додається) з проханням розглянути наведену проблему та передбачити технічну можливість проведення в інформаційній системі податкових органів таких судових рішень. Скаржник зазначає, що у даних правовідносинах відсутні об`єктивні обставини, що вказують на ухилення відповідача від виконання рішення, наявність яких є обов`язковою передумовою для застосування частини 2 статті 382 КАС України, тоді як обставини, які є причиною невиконання рішення суду, носять об`єктивний характер та не є наслідком умисних дій відповідача.
Враховуючи положення статті 312 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо можливості розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів.
Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України відповідає.
З матеріалів справи встановлено, що 24.09.2021 від Головного управління ДПС у Львівській області надійшов звіт про виконання рішення суду. Зазначено, що оскільки в ІТС Податковий блок відсутні технічні можливості щодо виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19.11.2019 (а саме відображення в ІКП сплати коштів у випадку відсутності зарахування грошових коштів на відповідні рахунки), а судові рішення є обов`язковими для виконання, з метою належного виконання рішення суду управління електронних сервісів ГУ ДПС у Львівській області вчергове звернулося в ДПС України листом від 29.07.2021 №4566/8/13-01-12-05-12 (копія листа додається) з проханням розглянути наведену проблему та передбачити технічну можливість проведення в інформаційній системі податкових органів таких судових рішень. Просить прийняти звіт ГУ ДПС у Львівській області про виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 19.11.2019 та відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про накладення штрафу межах встановленого судового контролю.
29.11.2021 від представника позивача надійшли заперечення щодо звіту ГУ ДПС у Львівській області, вказує, що рішення Львівського окружного адміністративного суду у справі №1.380.2019.004393 залишається не виконаним, просить визнати неповажними причини невиконання рішення суду та накласти на керівника ГУ ДПС у Львівській області штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Згідно з статтею 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до частин 2, 3 статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах визначений статтею 382 КАС України згідно з положеннями якої суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Отже, установити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі, вправі суд, який ухвалив судове рішення у справі. Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання судового рішення, а в разі неподання такого звіту - шляхом встановлення нового строку для подання звіту та накладення штрафу.
Встановлення судового контролю за виконанням судових рішень є заходом впливу на відповідача у справі з метою своєчасного виконання своїх зобов`язань у межах відповідної справи, запобігає неналежному виконанню обов`язків, пов`язаних зі змістом задоволених позовних вимог. Підставами застосування таких заходів впливу є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що вказують на протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в справі.
Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, встановленому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.
Конституційний Суд України у Рішенні від 13 грудня 2011 року №17-рп/2011 зазначив, що механізм ефективного судового захисту обумовлює у необхідних випадках застосування процедури примусового виконання рішень суду. Посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції є заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист.
У Рішенні від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009 Конституційний Суд України вказав, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).
Суд апеляційної інстанції зауважує, що добровільне виконання рішення суду боржником - це його законодавчо встановлений обов`язок. Цей обов`язок не залежить від того, подала особа, на користь якої прийнято рішення, заяву чи виконавчий лист. Зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. У разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених нормами КАС України. При цьому, передбачені статтею 382 КАС України процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.
Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.
Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина судового процесу для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі Горнсбі проти Греції суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п. 40).
Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 6 вересня 1978 року у справі Класс та інші проти Німеччини, із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури.
Отже, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених нормами КАС України. При цьому, передбачені статтею 382 КАС України процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.
У поданому звіті Головне управління ДПС у Львівській області зазначило, що Головним управлінням ДПС у Львівській області скеровувались листи від 09.11.2020 №597 та від 18.02.2021 №25/13-01-20-05 до Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області про надання інформації щодо руху коштів ОСОБА_1 та зарахування таких на рахунки контролюючого органу за період з 01.01.2015 по 31.12.2015, просили підтвердити чи спростувати інформацію щодо сплати ОСОБА_1 коштів згідно з платіжними квитанціями №9299.171.3 та №0.8.363285250.1 та зарахування їх на рахунок контролюючого органу.
Вказано, що орган Казначейства не зміг підтвердити зарахування коштів за вимогою про сплату боргу (недоїмки) Ф-3299-17у від 12.05.2015 та за вимогою про сплату боргу (недоїмки) № Ф-3299-17у від 15.06.2015 на відповідні рахунки без усіх необхідних реквізитів платіжних доручень чи квитанцій, які служили підставою їх перерахування (в тому числі рахунок отримувача коштів, дати платіжних доручень чи квитанцій та суми платежів). 
Також вказано, що Головне управління ДПС у Львівській області листом від 08.07.2021 №4155/8/13-01-12-05-12 звернулось до ДПС України з проханням надати роз`яснення щодо механізму виконання судових рішень про відображення надходження коштів в інтегрованих картках платників податків без факту зарахування коштів до відповідних бюджетів, на який отримано відповідь, що від органів Казначейства у 2015 році не надходила інформація про сплату єдиного внеску ОСОБА_1 в сумі 10 498,61 грн за вимогою про сплату боргу (недоїмки) Ф-3299-17у від 12.05.2015 та 19 794,39 грн за вимогою про сплату боргу (недоїмки) № Ф-3299-17у від 15.06.2015 та що визначений наказом Мінфіну порядок обліку сплачених платником страхових коштів не передбачає використання інших документів, ніж інформація Казначейства.
Крім того, у звіті зазначено, що оскільки в ІТС «Податковий блок» відсутні технічні можливості щодо виконання рішення суду (а саме відображення в КП сплати коштів у випадку відсутності зарахування грошових коштів на відповідні рахунки), з метою належного виконання рішення суду управління електронних сервісів ГУ ДПС у Львівській області вчергове звернулось в ДПС України листом від 29.07.2021 №4566/8/13-01-12-05-12 з проханням розглянути наведену проблему та передбачити технічну можливість проведення в інформаційній системі податкових органів таких судових рішень. 
При цьому, до поданого звіту долучено копії листів Головного управління ДПС у Львівській області від 09.11.2020 та від 18.02.2021 до Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області, однак відповіді на вказані листи суду не надані.
Разом з тим, у мотивувальній частині рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19.11.2019 щодо виконання якого подано звіт, вказано, що згідно із пунктом 5 розділу І Порядок ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 №422, контроль достовірності первинних показників за податками і зборами, митними та іншими платежами до бюджетів та єдиним внеском здійснюється керівниками структурних підрозділів органів ДФС за напрямами роботи. Загальний контроль за достовірністю відображення в ІКП облікових показників забезпечується підрозділом, який здійснює облік платежів та інших надходжень. Дії працівників органів ДФС при відображенні в інформаційній системі органів ДФС первинних показників фіксуються із зазначенням ідентифікатора користувача, дати та часу дії. При виявленні некоректних базових записів структурними підрозділами за напрямами роботи готується коригуючий документ з обов`язковим посиланням на первинний документ, показники якого виправляються. Коригування даних в інформаційній системі органів ДФС здійснюється підрозділами, відповідальними за введення таких даних з первинних документів, за поточною датою. У разі необхідності коригування облікових показників ІКП у ручному режимі таке коригування здійснюється виключно за рішенням керівника (заступника керівника) органу ДФС, підготовленим відповідним структурним підрозділом за напрямом роботи. У разі встановлення, що перекручення (викривлення) показників допущене у результаті умисних дій працівників органів ДФС, такі працівники притягуються до відповідальності у встановленому законодавством порядку.
Судом у вказаному рішенні зроблено висновок, що відповідач має можливість здійснювати відповідні коригування облікових показників ІКП у ручному режимі у разі необхідності, тоді як контролюючий орган починаючи із 2015 року допускає протиправну бездіяльність щодо позивача, яка має наслідком винесення протиправних вимог про сплату боргу (недоїмки), у зв`язку з чим така бездіяльність підлягає визнанню протиправною, а також підлягають визнанню протиправними та скасуванню рішення податкового органу, які є наслідком такої бездіяльності.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції зауважує, що Наказом Державної податкової служби України від 04 вересня 2020 року № 470 затверджено Методичні рекомендації щодо порядку взаємодії між підрозділами органів Державної податкової служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків відповідно до пункту 2.5 яких працівники Департаменту адміністративного оскарження (у частині процедури адміністративного оскарження) та підрозділи супроводження судових справ органу ДПС (у частині супроводження справ у судах) при проведенні процедури оскарження прийнятих податкових повідомлень-рішень, вимог та рішень щодо єдиного внеску в установленому порядку відповідно до вимог Регламентів використання відповідних інформаційних систем забезпечують внесення даних до АІС «Скарга» та АІС «Суди» у день отримання чи складання відповідних документів або отримання інформації, зі збереженням надалі даних і встановленням зв`язків записів АІС «Скарга» та АІС «Суди» із записами підсистеми «Податковий аудит» ІТС «Податковий блок». Підрозділи, працівники яких здійснювали (очолювали) перевірки, опрацьовують у підсистемі «Податковий аудит» ІТС «Податковий блок» зазначену інформацію в день її надходження, результатом чого є внесення інформації до підсистеми «Облік платежів» ІТС «Податковий блок».
Відображення контролюючим органом в інтегрованій картці платника податків відомостей щодо своєчасного нарахування та сплати єдиного внеску створює певні наслідки для платника податків та наявність у останнього матеріально-правового інтересу, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом. Відповідно, у разі скасування вимоги про сплату недоїмки, контролюючий орган повинен вчинити дії щодо відображення/коригування у особовій картці позивача дійсного стану зобов`язань перед бюджетом.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що невиконання рішень, постановлених національними судами, є системною проблемою України, яка констатована у багатьох рішеннях ЄСПЛ.
Так, у рішенні від 15 жовтня 2009 року у справі Юрій Миколайович Іванов проти України (Yuriy Nikolayevich Ivanov v. Ukraine, заява № 40450/04,) ЄСПЛ констатував порушення пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до неї та вказав, що вони є наслідком несумісної з положеннями Конвенції практики, яка полягає в систематичному невиконанні державою-відповідачем рішень національних судів, за виконання яких вона несе відповідальність і у зв`язку з якими сторони, права яких порушені, не мають ефективних засобів юридичного захисту.
Рішення ЄСПЛ від 12 жовтня 2017 року у справі Бурмич та інші проти України (Burmych and Others v. Ukraine, заява № 46852/13) є продовженням пілотного рішення у зазначеній вище справі. У цьому рішенні ЄСПЛ зазначив, що в рамках процедури пілотного рішення одним із найважливіших завдань є спонукання держави-відповідача до запровадження засобу юридичного захисту для всіх потерпілих від системного порушення, а відповідальність за надання відшкодування обов`язково покладатиметься на національні органи влади. У цій справі заявники скаржилися на невиконання або тривале невиконання рішень національних судів, ухвалених на їхню користь, і з цих підстав стверджували про порушення Україною їхніх прав, гарантованих статтями 6, 13 Конвенції, а також статтею 1 Першого протоколу до Конвенції. ЄСПЛ відзначив, що порушені заявниками питання вже вирішувалися у згаданому пілотному рішенні від 15 жовтня 2009 року у справі Юрій Миколайович Іванов проти України , проте Україна не забезпечила ефективного виконання цього рішення, що зумовило лише зростання кількості аналогічних заяв.
Оскільки, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових рішень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню стороною, на яку покладено такий обов`язок, а тому суд апеляційної інстанції звертає увагу, що учасник справи, якому належить виконати судовий акт, повинен здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.
Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові від 23 квітня 2020 року у справі №560/523/19 зазначив, що переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи.
Це не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо. Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.
Верховний Суд у постанові від 31.10.2018 року у справі №704/1547/17 сформулював правову позицію, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту можна, зокрема, встановити новий строк подання звіту. Тобто, суд вправі вжити заходів реагування судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення нового строку для подачі звіту. Для підтвердження мотивації такого підходу потрібно керуватися абзацом першим підпункту 3.2 пункту 3, абзацом другим пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30.06.2009 року №16-рп/2009, де зазначено, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини, а виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.
За встановлених обставин, надаючи правову оцінку наведеним заявником обставинам, переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, за відсутності в ІТС Податковий блок технічної можливості щодо відображення в ІКП сплати коштів у випадку відсутності зарахування грошових коштів на відповідні рахунки, не надання відповіді ДПС України на лист відповідача від 08.07.2021 №4155/8/13-01-12-05-12, оскільки фактично рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19.11.2019 у справі №1.380.2019.004393 на час розгляду звіту не виконано, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що наявні правові підстави для встановлення Головному управлінню ДПС у Львівській області нового строку для надання звіту про виконання судового рішення від 19.11.2019 у справі №1.380.2019.004393.
Щодо поданої разом з апеляційною скаргою заяви про заміну сторони відповідача правонаступником, то правові підстави для задоволення такої відсутні, оскільки суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями здійснювати таку заміну на стадії здійснення судового контролю за виконанням судового рішення, така заміна може бути проведена шляхом подачі заяви про заміну боржника у виконавчому провадженні, що здійснюється судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Враховуючи положення статті 316 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали дотримано норми процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.
Керуючись статтями 241, 243, 308, 312, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2021 року про встановлення строку для подання звіту у справі №1.380.2019.004393 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач	 	Т. І. Шинкар 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	С. М. Шевчук