Ухвала
17 грудня 2021 року
м. Київ
справа № 462/4724/20
провадження № 61-19935ск21
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В., 
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 16 січня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 18 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору 
на стороні відповідача, - ОСОБА_3 , про визнання незаконним та скасування розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради,
ВСТАНОВИВ:
У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом 
до Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні 
відповідача, - ОСОБА_3 , про визнання незаконним та скасування розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради № 1559 від 20 листопада 2019 року.
Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 16 січня 2021 року позов ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 ,задоволено.
Визнано незаконним та скасовано розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради № 1559 від 20 листопада 2019 року «Про встановлення днів побачень ОСОБА_3 з малолітнім сином, ОСОБА_2 ». 
Стягнуто із Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради 
на користь держави судовий збір в розмірі 420, 40 грн.
Постановою Львівського апеляційного суду від 18 жовтня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено.
Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 16 січня 2021 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 ,відмовлено.
06 грудня 2021 року до Верховного Суду  ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , подала касаційну скаргу, в якій просить змінити рішення Залізничного районного суду м. Львова від 16 січня 2021 року 
в частині стягнення судових витрат та скасувати постанову Львівського апеляційного суду від 18 жовтня 2021 року.
Підставами касаційного оскарження зазначених судових рішень заявниця вказала застосування судом апеляційної інстанції норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 522/2201/15-ц (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
Також заявниця вказує на необхідність відступлення від висновків 
щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених 
у постанові Верховного Суду від 15 вересня 2021 року у справі 
№ 757/39693/20 та застосованих судом апеляційної інстанції 
в оскаржуваному судовому рішенні (пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України), а також не дослідив належним чином зібрані у справі докази (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
У касаційній скарзі заявниця просить поновити строк на касаційне оскарження судових рішень, посилаючись на те, що копію постанови суду апеляційної інстанції отримано нею 05 листопада 2021 року, що підтверджується клопотанням про видачу копії судового рішення.
Оскільки причина пропуску процесуального строку є поважною, строк 
на касаційне оскарження на підставі частини другої статті 390 ЦПК України підлягає поновленню.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Касаційна скарга ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього 
ОСОБА_2 , на рішення Залізничного районного суду м. Львова 
від 16 січня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду 
від 18 жовтня 2021 року подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 2, 4 частини другої статті 389 ЦПК України. 
З урахуванням наведеного, касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити.
Керуючись статтями 389, 390, 394, 395ЦПК України, Верховний Суд 
у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Клопотання ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Залізничного районного суду м. Львова від 16 січня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 18 жовтня 
2021 року задовольнити.
Поновити ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , строк на касаційне оскарження рішення Залізничного районного суду м. Львова від 16 січня 2021 року та постанови Львівського апеляційного суду від 18 жовтня 2021 року.
Відкрити касаційне провадження у справі за позовом  ОСОБА_1 до Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору 
на стороні відповідача, - ОСОБА_3 , про визнання незаконним та скасування розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 16 січня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 18 жовтня 
2021 року. 
Витребувати із Залізничного районного суду м. Львова цивільну справу 
№ 462/4724/20.
Надіслати відповідним учасникам справи копію касаційної скарги 
та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив 
на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 04 січня 2022 року. До відзиву необхідно додати докази надсилання відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                     Є. В. Синельников
 
       С. Ф. Хопта
 
       В. В. Шипович