ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 березня 2022 року	Львів	Справа № 460/9910/21 пров. № А/857/23382/21	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді:                                                  Запотічного І.І.,
суддів:                                                                      Улицького В.З., Шавеля Р.М., 
при секретарі судового засідання:                              Пославському Д.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в режимі відеоконференції  апеляційну скаргу Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону   на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2021 року (суддя Друзенко Н.В., ухвалене в м. Рівне о 17:14, повний текст складено 07.12.2021) у справі № 460/9910/21 за адміністративним позовом Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону до Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_1 про скасування постанов, -  
                                                          ВСТАНОВИВ:
15.07.2021 Спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері Західного регіону звернулась в суд з позовом до  Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби  Міністерства юстиції України про скасування постанов про накладення штрафу №65324546 та №65324595 від 24.06.2021.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2021р. в задоволенні позову відмовлено.    
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, його оскаржив позивач Спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері Західного регіону  подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду, та з викладених у ній підстав, з покликанням на  порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесульного права, на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи просить скасувати оскаржуване судове рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити.  
В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що Спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній  сфері Західного регіону не виконано рішення суду не з вини прокуратури регіону, а за відсутності бюджетного фінансування, що є поважною причиною в розумінні статтей 63 та 75 Закону України «Про виконавче провадження». Також апелянт вказує, що державним  виконавцем в оскаржуваних постановах про накладення штрафу не надано вмотивованого обгрунтування про визнання або невизнання причин невиконання рішення суду неповажними. 
Відповідач та третя особа  у  поданих відзивах на апеляційну скаргу не погоджуються з доводами апелянта, вважають оскаржуване рішення суду першої інстанції законним та просять залишити його без змін.
В судовому засіданні представник апелянта надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, просив скасувати оскаржуване судове рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити.
Третя особа ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечив проти апеляційної скарги, вважав рішення суду першої інстанції обгрунтованим та законним та просив залишити його без змін.
Відповідач будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, явки уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, що відповідно до ч.2 ст.313 КАС України не перешкоджає розгляду справи без його участі. 
Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзивів, дослідивши матеріали справи, суд приходить до  висновку, що апеляційну скаргу слід  залишити без задоволення,  виходячи з наступного. 
Як вірно встановлено судом першої інстанції, на виконанні відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває два виконавчих провадження №65324546 та №65324595 щодо примусового виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду в адміністративній справі №460/4351/20, яке набрало законної сили 15.03.2021, і яким:
1) визнано протиправною відмову Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону у нарахуванні та виплаті прокурору військової прокуратури Рівненського гарнізону ОСОБА_1 грошового забезпечення (заробітної плати) прокурора військової прокуратури Рівненського гарнізону, з 26.03.2020 по 14.08.2020, в порядку та в розмірах передбачених ч.ч. 2, 3, 7 ст. 81 Закону України "Про прокуратуру";
2) зобов`язано Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Західного регіону провести перерахунок грошового забезпечення (заробітної плати) прокурора військової прокуратури Рівненського гарнізону ОСОБА_1 з 26.03.2020 по 14.08.2020, у порядку та спосіб визначений ч.ч. 2, 3, 7 ст. 81 Закону України "Про прокуратуру", з урахуванням положень: п. 3-1 Порядку виплати щомісячної надбавки за вислугу років прокурорам та іншим працівникам органів прокуратури, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1090, додатку 16 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704, п. 2 Положення про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.1994 №414 та окладу за військове звання;
3) зобов`язано Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Західного регіону нарахувати та виплатити прокурору військової прокуратури Рівненського гарнізону ОСОБА_1 грошові кошти, які складають різницю між фактично отриманим з 26.03.2020 по 14.08.2020 грошовим забезпеченням та належним до виплати грошовим забезпеченням розрахованим у порядку та спосіб визначений ч.ч. 2, 3, 7 ст. 81 Закону України "Про прокуратуру", з урахуванням положень: п. 3-1 Порядку виплати щомісячної надбавки за вислугу років прокурорам та іншим працівникам органів прокуратури, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1090, додатку 16 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704, п. 2 Положення про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.1994 №414 та окладу за військове звання з урахуванням висновків суду в цій справі.   
Судом встановлено, що в обох виконавчих провадженнях старшим державним виконавцем 12.05.2021  винесено постанови про відкриття №65324546 та №65324595, якими встановлено строк виконання рішення суду боржником - 10 робочих днів. 
Вказані постанови скеровано боржнику до виконання, стягувачу до відома, і факт їх отримання сторонами не заперечується.
Як вбачається з матеріалів справи, прокуратурою регіону на адресу Офісу Генерального прокурора скеровано лист №21-188вих-21 від 28.05.2021 щодо надання відповідних роз`яснень при здійсненні перерахунку складових грошового забезпечення на виконання рішення суду.
В подальшому, Офіс Генерального прокурора у відповіді на лист №4878-21 від 23.06.2021, зазначив  про відсутність правових для здійснення нарахування і виплати окладу за військовим званням  в розмірах інших, ніж ті які були розраховані ОСОБА_1 раніше, як і інших складових грошового забезпечення (заробітної плати). 
Крім цього, прокуратурою регіону на адресу Офісу Генерального прокурора було скеровано лист №21-193вих-21  від 31.05.2021  щодо збільшення асигнувань на 2021 рік, проте письмової відповіді на даний лист, як ствердив боржник йому від головного розпорядника коштів Державного бюджету України,  не надходило.
Як вбачається з матеріалів справи,  позивач жодних інших заходів, спрямованих на виконання відповідного судового рішення не вживав. 
Позивач ні із заявою про роз`яснення судового рішення, ні із заявою про встановлення або зміну способу і порядку його виконання, або щодо відстрочення  виконання,  до суду не звертався. 
Як вірно встановлено судом першої інстанці, у відповідь на звернення стягувача, Спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері Західного регіону вказала лише про те, що питання щодо внесення змін до кошторису та збільшення асигнувань по КЕКВ 2112 "Грошове забезпечення військовослужбовців" на 2021 рік знаходиться на вирішенні в Офісі Генерального прокурора, а саме судове рішення оскаржене в касаційному порядку. 
Відтак дану відповідь стягувач подав до відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС на підтвердження факту невиконання рішення суду зобов`язального характеру. 
Боржник, в свою чергу, жодних підтверджуючих документів про виконання судового рішення до відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС не подавав.
За вказаних обставин,  державним виконавцем констатовано, що  станом на 24.06.2021 фактичного виконання в повному обсязі рішення за виконавчими документами не відбулося і того ж дня винесено постанови №65324546 та №65324595  про накладення на боржника -  Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Західного регіону,  штрафів  у розмірі 5100 грн. у межах кожного виконавчого провадження за невиконання без поважних причин рішення суду зобов`язального характеру.
Відповідно до  статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016  №1404-VIII (далі- Закон№1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до ст. 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.
Згідно ч.5 ст. 26 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Відповідно до ч.6 ст. 26 Закону №1404-VIII, за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною). 
Також, згідно ст. 63 цього Закону за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.  
З врахуванням наведеного колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що   постанови   про накладення штрафу за невиконання судового рішення можуть бути винесені лише за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте цього не зробив.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що визначальною ознакою для накладення на боржника штрафу є саме невиконання рішення суду без поважних причин. Тобто, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.
Разом з тим, поважними, в розумінні норм Закону №1404-VIII можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.
Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Згідно з частиною другою статті 372 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.
Як вірно зазначено судом першої інстанції, фактичним виконанням рішення Рівненського окружного адміністративного суду  від 10.12.2020 у справі №460/4351/20 є в першу чергу проведення перерахунку грошового забезпечення (заробітної плати)   ОСОБА_1 з 26.03.2020 по 14.08.2020 у спосіб, який безпосередньо визначений судом, в другу чергу  - проведення нарахування ОСОБА_1 різниці між фактично отриманим з 26.03.2020 по 14.08.2020 грошовим забезпеченням та належним до виплати, і вже в останню чергу - проведення виплати. 
Разом з тим, перерахунок та нарахування в даному випадку повинні бути здійснені у чіткій відповідності до рішення суду, яке набрало законної сили, та відповідно, яке є обов`язковим до виконання.
Як вбачаєтьсяз матеріалів справи, позивач не провів перерахунку грошового забезпечення (заробітної плати)   ОСОБА_1 з 26.03.2020 по 14.08.2020,  а  відповідно, і не визначив належну до виплати ОСОБА_1 різницю.
Крім цього, доказів наявності причин, які унеможливили або значно ускладнили виконання боржником вказаного рішення у цій частині матеріали справи  не містять. 
Також відсутні також і будь-які докази з приводу відсутності у боржника коштів для виплати ОСОБА_1 присудженої різниці, тим більше що така навіть не визначена у відповідній грошовій сумі. 
Як вбачається з матеріалів справи, про причини невиконання рішення суду та/або будь-яких доказів поважності причин такого невиконання, позивач державному виконавцю до моменту винесення  спірних постанов про накладення штрафу не повідомляв та не надавав. 
З врахуванням наведеного колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що станом на 24.06.2021 Спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері Західного регіону фактично не виконала рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 10.12.2020 у справі №460/4351/20 та не повідомила державного виконавця про існування  дійсно поважних  причин такого не виконання, а відтак спірні  постанови про накладення штрафу від 24.06.2021 за ВП №65324546 та №65324595 прийняті відповідачем підставно, а тому в задоволенні позову вірно відмовлено.    
Доводи апелянта не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст. 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд
                                                 П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2021 року у справі № 460/9910/21 без змін.   
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.
На постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.
У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	І. І. Запотічний 	
судді	 	В. З. Улицький 	
 	 	Р. М. Шавель  	
Повне судове рішення складено 30.03.2022