ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"01" лютого 2022 р.           Справа№ 923/733/21
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Козир Т.П.
суддів:            Агрикової  О.В. 
          Коробенка Г.П. 
 
розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Агрохолдинг Авангард"
на рішення Господарського суду міста Києва від 25.10.2021  
у справі № 923/733/21 (суддя Ярмак О.М.)
за позовом Приватного підприємства "ДЕЗ-ЕЛЬТОР"  
до  Приватного акціонерного товариства "Агрохолдинг Авангард"  
про  стягнення 153 747,96 грн,

УСТАНОВИВ:
У травні 2021 року Приватне підприємство "ДЕЗ-ЕЛЬТОР" (далі - позивач) звернулось у Господарський суд Херсонської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Агрохолдинг Авангард" в особі філії "Чорнобаївське" (далі - відповідач) та просило  стягнути 153 747,96 грн, у тому числі: 130 065,00 грн заборгованості за послуги з дератизації, 3295,46 грн пені, 5784,50 грн - 3% річних, 14603,00 грн інфляційних втрат коштів та 10 000 грн витрат на правову допомогу.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач порушив умови договору №12 на виконання робіт по дератизації та поставки товарів від 21 лютого 2018 року в частині повної та своєчасної оплати наданих позивачем у період 2019-20020 років послуг, внаслідок чого у відповідача виник борг.
Заперечуючи проти позову у суді першої інстанції, відповідач  посилався на те, у окремих доданих до позовної заяви первинних документах, окрім підпису директора філії "Чорнобаївське", наявний також підпис ще однієї особи і відсутні документи щодо її повноважень; позивачем не надано доказів надсилання рахунків, а ненадання рахунків унеможливило здійснення відповідачем розрахунків; позивач посилається на додаткову угоду №3, однак не надав її копії, тому цю угоду не можна вважати укладеною; у розрахунку пені позивачем не враховано максимальний шестимісячний строк її нарахування, встановлений законодавством; при розрахунку інфляційних втрат позивачем не враховано періоди, коли була дефляція; вимоги про стягнення пені, 3% річних і інфляційних є похідними від вимоги про стягнення основного боргу, який відповідач не визнає, тому не підлягають задоволенню; розмір витрат на правову допомогу є не обґрунтованим, зокрема, включає 5000 грн за участь у судових засіданнях, а справа розглядається без виклику сторін.
Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 09 липня 2021 року справа передана за підсудністю до Господарського суду міста Києва.
У відповіді на відзив позивач заперечував проти доводів відповідача, посилаючись на те, що акти надання послуг, у тому числі оплачені відповідачем, з боку відповідача підписувались менеджером по якості ОСОБА_1 і затверджувались директором філії "Чорнобаївське" ЧірковимА.О., підписи яких засвідчені печаткою філії; рахунки передавались працівникам відповідача при виїзді на об`єкт, а обов`язок оплати виник за самим фактом надання послуг; розмір витрат на правничу допомогу, зазначений у позові, є орієнтовним; також надав копію додаткової угоди №3.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 25 жовтня 2021 року позов задоволено частково.
З Приватного акціонерного товариства "Агрохолдинг Авангард"  стягнуто на користь Приватного підприємства "ДЕЗ-ЕЛЬТОР"  - 130  065,00 грн боргу, 1570,62 грн пені, 5784,50 грн - 3% річних, 14  603,00 грн інфляційних втрат коштів, 2280,35 грн витрат по сплаті судового збору, 4944,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
У решті позову відмовлено.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Приватне акціонерне товариство "Агрохолдинг Авангард"   подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким  відмовити в задоволенні позову  в повному обсязі. 
Скарга мотивована тим, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки окрім підпису директора філії у актах наявний підпис іншої особи; відсутні докази надання (надсилання) відповідачу рахунків; розрахунок  інфляційних втрат зроблений без врахування дефляції і є невірним; відсутні докази, які підтверджують наявність основної заборгованості, тому похідні вимоги не підлягають задоволенню.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02 грудня 2021 року відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу - до 27 грудня 2021 року, сторонам роз`яснено, що апеляційна скарга буде розглянута  у письмовому провадженні, без виклику учасників справи.
Позивач копію ухвали суду отримав 16.12.2021, що підтверджується поштовим повідомлення про вручення, однак у встановлений судом строк не подав відзив на апеляційну скаргу. 
21.12.2021 від представника позивача адвоката Ігнатова Д.І. надійшла заява, у якій він вказав, що позивач апеляційну скаргу не отримував, тому просить суд направити копію скарги на адресу представника. 
Перевіривши доводи представника позивача, апеляційний господарський суд встановив, що до апеляційної скарги додано опис вкладення, поштову накладну №7303900986686 від 13.11.2021 та фіскальний чек, якими підтверджується факт направлення відповідачем позивачу копії апеляційної скарги за адресою: 67725, Одеська область, Білгород-Дністровський  район, с.Салгани, вул. Приморська, 57А (яка є адресою державної реєстрації позивача та вказана ним у позовній заяві). При цьому, представник позивача не скористався правом ознайомитись із матеріалами справи.
Частиною 2 ст. 270 ГПК України встановлено, що розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 273 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.
Згідно Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.01.2022, у зв`язку із перебуванням судді Кравчука Г.А. на лікарняному, для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі головуючого судді  Козир Т.П., суддів Агрикової О.В., Коробенка Г.П.
Дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 21.02.2018 між ПП "ДЕЗ-ЕЛЬТОР", як виконавцем (постачальником), та ПАТ "Агрохолдинг Авангард", як замовником (покупцем) в особі Філії "Чорнобаївське", був укладений договір №12 на виконання робіт по дератизації та поставки товарів (далі - договір), відповідно до п.1.1 договору замовник доручив, а виконавець прийняв на себе обов`язки по проведенню щомісячних робіт з дератизації в приміщеннях та на об`єктах замовника, з урахуванням вимог Міжнародного стандарту до системи менеджменту в області безпеки харчових продуктів. Постачальник зобов`язався поставити та передати у власність покупцю товар, визначений у п. 1.2 даного договору (далі - "Товар" чи "Товари"), а покупець - прийняти та оплатити визначений товар.
Під "Товаром" чи "Товарами" розуміється дератизаційне устаткування, інші речі, погоджені сторонами у Специфікації до договору. За винятком випадків, коли положення даного договору вимагають явно іншого, або якщо про це спеціально зазначено, під "договором" сторони розумітимуть цей договір та/ або додаткові угоди, укладені на його виконання (п.1.2).
Згідно п.2.1 договору визначено, що вартість робіт по даному договору визначається згідно протоколу угоди про договірну ціну, який є невід`ємною частиною договору.
За умовами п.2.2 договору, розрахунки за замовлені послуги повинні бути здійсненні замовником не пізніше 25 числа кожного місяця, згідно рахунку-фактури виконавця.
У разі зміни вартості спец, препаратів, або кількості устаткування, то викликане зміною площі новобудови, значне підвищення кількості гризунів та ін., може бути змінена вартість обслуговування, про що сторонами буде укладено відповідну додаткову угоду до цього Договору та новий протокол погодження договірної ціни (п.2.3).
Відповідно до Протоколу угоди про договірну ціну (додаток №1 до договору) сторони досягли згоди щодо визначення ціни на виконання робіт з обслуговування та документального супроводу дератизаційного обладнання з розрахунку за послуги у сумі 22   620,00 грн з ПДВ за місяць та 271   440,00 грн з ПДВ на рік.
Додатковою угодою № 3 від 10.12.2019 внесено зміни до п.1.2 договору, визначено вартість робіт у сумі 26   013,00 грн за 1 місяць та 312   156,00 грн за 1 рік. та відповідно підписано Протокол №2 погодження договірної ціни.
Специфікацією № 1 (додаток №2 до договору) від 21.02.2018 узгоджено перелік та асортимент товару, його кількість та вартість, всього на суму 168596,64 грн.
На виконання умов договору у період з січня 2019 по грудень 2020 позивачем були надані, а відповідачем прийняті послуги з обслуговування та документального супроводу контейнерів для розкладання отрутохімікатів та липких пасток для механічного відлову гризунів по договору №12 від 21.02.2018, про що сторонами підписано та скріплено печатками Акти наданих послуг, копії яких додані до позову, всього на суму 603 870,00 грн.
З боку замовника послуги приймались директором філії "Чорнобаївське" Чірковим А.О. або менеджером по якості Пальоною Т.В., і всі акти затверджені директором філії  Чірковим А.О., підписи вказаних осіб у графах "від замовника" і "затверджую" засвідчені печаткою філії.
Згідно платіжних документів, копії яких наявні у матеріалах справи, відповідач свої зобов`язання щодо оплати отриманих послуг по виставлених позивачем рахунках виконав частково, сплативши позивачу кошти в загальній сумі 473805,00 грн., у зв`язку із чим утворилась заборгованість в розмірі 130065,00 грн. 
12 березня 2021 року позивач направив відповідачу претензію за вих. №25, у якій вказав на наявність  станом на 12.03.2021 заборгованості в розмірі 130065,00 грн та вказало, що у разі несплати боргу до 31.03.2021 буде подано позов. Відповідач відповіді на претензію не дав, заборгованість не сплатив.
У зв`язку із вказаними обставинами позивач звернувся до суду із даним позовом та просив суд стягнути з відповідача 130 065,00 грн боргованості за послуги з дератизації, 3295,46 грн пені, 5784,50 грн - 3% річних, 14603,00 грн інфляційних втрат коштів.
Відповідач, як у відзиві на позовну заяву, так і у апеляційній скарзі, не спростовує факт надання послуг, однак вказує, що акти №№552, 664, 749, 502, 562, крім підпису директора філії, містять підпис і іншої особи - Пальоної Т.В. за відсутності доказів наявності у неї повноважень; відсутні докази одержання відповідачем рахунків по вказаним актам, а також заперечував правильність нарахування пені і інфляційних.
За результатами розгляду даного спору суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги є доведеними і обґрунтованими, однак встановив невірність розрахунку пені, у зв`язку із чим задовольнив позовні вимоги частково.
Північний апеляційний господарський суд погоджується із цим висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.  Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.
Частиною 2 статті 628 ЦК України визначено, що сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Права та обов`язки сторін у даній справі виникли на підставі договору №12 на виконання робіт по дератизації та поставки товарів від 21 лютого 2018 року, який є змішаним договором, оскільки містить елементи договору про надання послуг та договору поставки.
Договір укладений належним чином, підписаний повноважними особами, у встановленому порядку не визнаний недійсним, отже, є обов`язковим для сторін.
Статтею 265 Господарського кодексу України (далі - ГК України), яка кореспондується з положеннями ст. 712 ЦК України, встановлено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Предметом розгляду даної справи є матеріально-правова вимога про стягнення боргу за надані послуги, а також застосування наслідків прострочення виконання грошових зобов`язань.
Матеріалами справи підтверджується, що на виконання умов договору позивачем було виконано роботи з обслуговування та документального супроводу контейнерів для розкладання отрутохімікатів та липких пасток для механічного відлову гризунів, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями актів наданих послуг за період січень 2019-грудень 2020  на загальну суму 603 7870,00 грн.
Доводи відповідача про те, що акти №№552, 664, 749, 502, 562, крім підпису директора філії, містять підпис і іншої особи за відсутності доказів наявності у неї повноважень, обґрунтовано відхилені судом  першої інстанції, оскільки вказані акти затверджені директором філії товариства, підписані представником відповідача - менеджером системи якості Пальоною Т.В., її підпис також скріплений печаткою товариства, доказів втрати чи підробки якої відповідачем не надано. При цьому, по частині інших актів, які відповідачем оплачені, послуги з боку замовника також приймались Пальоною Т.В.
Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до умов пункту 2.2 договору розрахунки за замовлені послуги повинні бути здійсненні замовником не пізніше 25 числа кожного місяця, згідно рахунку-фактури виконавця.
Наявними у матеріалах справи платіжними дорученнями підтверджується, що відповідачем надані позивачем послуги були оплачені частково, лише в сумі 473 805,00 грн. 
Посилання відповідача про те, що відсутні докази отримання ним рахунків №482 від 03.08.2020, №547 від 01.09.2020, №611 від 01.10.2020, №670 від 02.11.2020, №729 від 01.12.2020 (які не оплачені) також є необґрунтованими, оскільки рахунок-фактура є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти, ненадання рахунку-фактури не є відкладальною умовою в розумінні ст. 212 ЦК України та не є простроченням кредитора в розумінні ст. 613 ЦК України.
За вказаних обставин, суд першої інстанції прийшов до юридично вірного висновку, що у відповідача виник обов`язок по сплаті вартості наданих послуг в сумі 130 065,00 грн, строк виконання якого настав, відповідачем не надано доказів їх оплати, а тому позовні вимоги у цій частині підлягають до задоволення.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
В силу приписів ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 ГК України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Пунктом 5.3 договору визначено, що у випадку прострочення терміну оплати, передбаченого п.2.2 договору, замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості робіт за місяць за кожний день прострочення.
За прострочення виконання зобов`язання з оплати наданих послуг позивачем нараховані до стягнення з відповідача 3295,46 грн пені за період з період з 11.05.2020 по 11.05.2021 (365 днів), вказано про нарахування пені із застосуванням річного строку позовної давності та на суму вартості послуг за місяць - 26 013,00 грн.
Однак, згідно положень ч.6 ст. 232 ГПК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Даною нормою передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.
Зважаючи на призначення платежів, здійснених відповідачем по рахунках позивача, на час подання неоплаченими залишились послуги на спірну суму за серпень - грудень 2020, водночас позивачем здійснено нарахування пені лише на суму 1 місячного платежу за 365 днів прострочення за період з 11.05.2020 по 11.05.2021.
Перевіривши розрахунок пені, наведений у позовній заяві, та дослідивши контррозрахунок відповідача, суд першої інстанції вірно встановив, що нарахування пені у довільному порядку є необґрунтованим, оскільки заборгованість відповідача виникла з 26 числа кожного місяця, (у випадку неоплати). Тому, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що  з відповідача підлягає стягненню 1 570,62 грн пені за шість місяців прострочення, тому ці позовні вимоги  задоволені частково.
Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Позивач просив стягнути з відповідача 5784,50 грн - 3% річних, 14603,00грн інфляційних втрат коштів, які нараховані по кожному акту наданих послуг окремо, з врахуванням здійснених відповідачем платежів та за весь період з березня 2019 року по квітень 2021 року.
Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат коштів, апеляційний господарський суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що розрахунок є методологічно та арифметично правильним, тому ці позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. 
Доводи апелянта про те, що позивачем  у розрахунку інфляційних втрат не враховані місяці, коли мала місце дефляція, не відповідають змісту розрахунку позивача, з якого вбачається, що ці місяці позивачем враховані і зменшено розмір інфляційних втрат коштів у ці місяці.
Крім цього, суд першої інстанції вірно встановив, що розмір витрат на правничу допомогу позивачем завищений, оскільки до нього внесено 5000 грн за участь адвоката у судових засіданнях, які у  даній справі не проводились, тому, з врахуванням часткового задоволення позову,  стягнув з відповідача на користь позивача 4944,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Доводи апелянта по суті  його скарги в межах заявлених вимог свого підтвердження не знайшли, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами для скасування рішення господарського суду першої інстанції.
За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.
Суд першої інстанції повно встановив суттєві для справи обставини, дослідив та правильно оцінив надані сторонами докази, вірно кваліфікував спірні правовідносини та правильно застосував до них належні норми матеріального і процесуального права, а тому рішення Господарського суду  міста Києва законне та обґрунтоване, отже, підстави для його скасування відсутні. 
Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється, а витрати, пов`язані з розглядом апеляційної скарги, покладаються на апелянта.
Керуючись ст. ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Агрохолдинг Авангард" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від  25 жовтня 2021 року - без змін.
2. Справу повернути до Господарського суду міста Києва.
3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
          Повний текст постанови складено 01.02.2022.

Головуючий суддя                                                            Т.П. Козир 

Судді                                                                                О.В. Агрикова

                                                                                Г.П. Коробенко