ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2022 року
м. Хмельницький

Справа № 686/11864/20
Провадження № 22-ц/4820/377/22

Хмельницький апеляційний суд у складі
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.
секретар судового засідання Дубова М.В.
з участю представників учасників справи
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/11864/20 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 01 листопада 2021 року в складі судді Мазурок О.В. по справі за позовом Акціонерного товариства "Укрсиббанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу Твердохліб Галина Григорівна про скасування державної реєстрації права власності та поновлення державної реєстрації обтяжень нерухомого майна.
Заслухавши доповідача, пояснення представників учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, суд
в с т а н о в и в :        
АТ «УкрСиббанк» звернувся до суду із позовом та, уточнивши свої вимоги, просив суд ухвалити рішення, яким скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 , яка проведена на підставі договору купівлі-продажу від 25.05.2012 року ВРС №696597, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Новіковою Л.В (р/н 4029) на кв. АДРЕСА_1 , дата прийняття рішення про державну реєстрацію у Реєстрі права власності на нерухоме майно - 04.06.2012 року, номер запису про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 11519480, державна реєстрація від 08.10.2015 року, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 25130939 від 08.10.2015 року; - скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 , яка проведена на підставі договору дарування від 08.10.2015 року, серія та номер №2907, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Новченковим І.В. на кв. АДРЕСА_1 , номер запису про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 11521964, державна реєстрація від 08.10.2015 року, підстава внесення запису: рішення пре державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 25135899 від 08.10.2015 року; - скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_4 , яка проведена на підставі договору купівлі-продажу від 27.06.2018 року, серія  та номер 1613/ННІ 391607, ПНІ 391608, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Твердохліб Г.Г., на кв. АДРЕСА_1 , номер запису про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 26828730, державна реєстрація від 27.06.2018 року, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 41829824 від 27.06.2018 року; - скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_5 , яка проведена на підставі договору дарування від 02.10.2018 року, серія та номер 2444/ННР 771220, ПНР 771221, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Твердохліб Г.Г. на кв. АДРЕСА_1 , номер запису про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно:28195066, державна реєстрація від 02.10.2018 року, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 43304950 від 02.10.2018 р. з одночасним відновленням державної реєстрації (визнання підтвердження) права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 , яке виникло на підставі договору купівлі-продажу, ВЕХ №332433,17.08.20С року, який посвідчено приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округ Твердохліб Г.Г., р/н 5130; - визнати (поновити) державну реєстрацію обтяження нерухомого майна іпотекою, (реєстраційний номер обтяження 5513018), а саме квартири АДРЕСА_1 , яке виникло на підставі договору іпотеки за реєстровим №5158 від 20.08.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Твердохліб Т.Т., тип обтяження: іпотека, іпотекодержатель: АТ «УКРСИББАНК», іпотекодавець та майновий поручитель ОСОБА_1 , боржник за основним зобов`язанням: ОСОБА_6 , розмір основного зобов`язання: 174 700 доларів США; - визнати (поновити) державну реєстрацію обтяження нерухомого майна забороною на нерухоме майно, (реєстраційний номер обтяження 5512810), а саме кв. АДРЕСА_1 , яке виникло на підставі договору іпотеки за реєстровим №5158 від 20.08.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Твердохліб Т.Т., тип обтяження: заборона на нерухоме майно, власник: ОСОБА_1 , заявник АКІБ «УкрСиббанк».
На обґрунтування свого позову представник позивача вказав, що 20 серпня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк»  та ОСОБА_6 було укладено два Договора про надання споживчого кредиту №111200963000 (кредитний договір 1) та №11200845000 (кредитний договір 2) .
За кредитним договором 1 позичальниця отримала кредит в сумі 9171 доларів США, а за кредитним договором 2 позичальниця отримала кредит в сумі 174 700 дол. США. Отримані кошти та проценти за користування ними позичальник зобов`язалася повернути не пізніше 20.08.2028 року. 
Забезпечення виконання зобов`язань позичальниці за кредитними договорами 1 та 2 було забезпечено договором іпотеки, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 за яким іпотекодавцем передано в іпотеку, належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1 . Договір був посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Твердохліб Г.Г. 
 Одночасно з нотаріальним посвідченням договору іпотеки у Державному реєстрі іпотек було зареєстровано обтяження іпотекою за реєстраційним номером 5513018 від 20.08.2007 року та в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстровано заборону на нерухоме майно за реєстраційним номером 5512810 від 20.08.2007 року.
 У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язання з повернення кредитних коштів банк звернувся до суду. 
07 квітня 2009 року рішенням Хмельницького міськрайонного суду було стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_6 солідарно на користь АКІБ «УкрСиббанк» заборгованість згідно Договору про надання споживчого кредит за №11200845000 від 20.08.2007 року та судові втрати всього в розмірі 1026040, 28 грн. Рішення суду набрало законної сили 26.05.2009 року.
  19 травня 2009 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області було ухвалено заочне рішення по справі №2-2688/09, яким стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_6 солідарно на користь АКІБ «УкрСиббанк» заборгованість по кредиту згідно Договору про надання споживчого кредит за №11200963000 від 20.08.2007 з урахуванням судових витрат всього в сумі 76048,62 грн. Рішення суду набрало законної сили 04.07.2009 року.
Однак вказані судові рішення не були виконані, заборгованість за кредитними договорами 1 та 2 не погашена. 
29.08.2016 року був направлений запит приватному нотаріусу Хмельницького міського нотаріального округу Твердохліб Г.Г. про надання інформації щодо зняття заборон відчуження заставного майна. На цей запит нотаріус надала відповідь, що 25.05.2012 року здійснила вилучення запису про заборону відчуження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та запису про іпотеку з Державного реєстру іпотек на підставі листа з банку «Про зняття заборони» за №30-32-229 від 25.05.2012 року, із зазначенням підстави вилучення - примусова реалізація квартири. 
Вилучення записів нею було здійснено на підставі листа-заяви підписаного від імені заступника начальника відділу примусового стягнення Подільського управління зі стягнення боргів ДСБ АТ «УкрСиббанк» Левицького В.В., що діяв на підставі довіреності №136 від 11.01.2012 року.
Із змісту заяви від 25.05.2012 року вбачалося, що АТ «УкрСиббанк» просить зняти заборону відчуження нерухомого у зв`язку із нібито примусовою реалізацією квартири та припиненням дії договору іпотеки від 20.08.2007 року.
Однак, позивач вказував, що такі діє є незаконними, оскільки нотаріусу не було надано письмових документів, визначених ЗУ «Про нотаріат», які б давали підстави для вилучення записів. Договір іпотеки від 20.08.2007 року не припинив свою дію, а основне зобов`язання залишається невиконаним.
Крім того, довіреністю від 11.01.2012 року №136 на підставі якої діяв ОСОБА_7 не надано повноважень на вчинення дій щодо зняття заборони на відчуження нерухомого майна, яке перебуває в іпотеці АТ «УкрСиббанк». Тому позивач просив задоволити позовні вимоги.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 01 листопада 2021 року в задоволенні вказаного позову було відмовлено. Стягнуто з АТ «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_5 25000 грн  витрат на правову допомогу.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до висновку, що на час укладення договорів купівлі-продажу та дарування в державному реєстрі речових прав існував запис про припинення іпотеки, причому вказаний запис здійснено нотаріусом на підставі заяви представника АТ «УкрСиббанк» про вилучення обтяження об`єкта нерухомого майна, а тому підстави для скасування державної реєстрації права власності та поновлення державної реєстрації обтяжень нерухомого майна відсутні.
Не погоджуючись із вказаним рішенням АТ «УкрСиббанк» подало апеляційну скаргу, де посилаючись на невідповідність висновків суду, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким задоволити позов та здійснити перерозподіл судових витрат. Вказує, що розглядаючи справу суд першої інстанції взагалі проігнорував питання чинності іпотеки, оскільки, на думку апелянта, відповідь на це питання має ключове значення для правильного вирішення справи. Вказує, що відповідно до п. 6.1 договору іпотеки, він діє до повного виконання зобов`язань за кредитними договорами. Рішення судів, якими встановлено розмір заборгованості за кредитними договорами, виконання яких забезпечується квартирою АДРЕСА_1 не виконані та перебувають на примусовому виконанні в органах ДВС, про що наявні відомості в матеріалах справи. Отже, АТ «УкрСиббанк» не набував права власності на предмет іпотеки. На даний час договір іпотеки є дійсним.
Апелянт зазначає, що його позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки факт реалізації предмета іпотеки згідно із ЗУ «Про іпотеку» або набуття права власності на квартиру АТ «УкрСиббанк» ніякими доказами не підтверджений. Іпотека не була припинена і під час державної реєстрації зміни права власності на нерухоме майно відповідно до договору купівлі-продажу від 25.05.2012 р., за яким спірна квартира була придбана ОСОБА_2 , за своїм змістом вказаний договір купівлі-продажу теж не містить відомостей про припинення договору іпотеки.
Крім того, апелянт вважає, що суд також не дослідив доводи позовної заяви щодо неправомірності дій особи, яка ініціювала вилучення заборони на нерухоме майно, оскільки нотаріус належним чином не перевірила обсяг повноважень Левицького В.В., що були надані йому на підставі довіреності від 11.01.2012р. Вказана особа не мала повноважень ініціювати вилучення заборони на нерухоме майно.
Апелянт вказує, що поза увагою суду, залишилися і дії приватного нотаріуса Твердохліб Г.Г., оскільки неправомірне скасування нею заборон на відчуження іпотечного майна призвело до укладення низки правочинів, які є нікчемними. Крім того, апелянт звертає увагу на те, що у 2018 році нотаріус двічі провела державну реєстрацію речових прав на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , достовірно знаючи (оскільки була відповідачем по справі №822/629/17), що правочини, які укладались щодо цієї квартири є нікченими, але не перешкоджала їх укладенню.
Також апелянт вважає, що при вирішенні цього спору, слід взяти до уваги правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду по справі №915/572/17 від 11.02.2020р., по справі №912/2037/19 від 30.09.2020р., по справі №918/80/19 від 15.09.2020р., по справі №31/160 (29/170 (6/77-5/100) від 03.07.2018р. (п.37), справі №715/1984/19 від 02.0602021р., по справі № 910/73/17 від 2805.2018р., справі № 456/3923/14-ц від 07.08.2019р. 
Щодо пропуску строку звернення до суду із захистом своїх прав, про які заявлено ОСОБА_5 , то вказує, що після закриття провадження по справі та передачі справи за юрисдикцією до Хмельницького міськрайонного суду ухвалою Верховного Суду від 28.04.2020р., ним, позивачем, було доповнено позовні вимоги, пред`явлення яких не було можливим при розгляді справи адміністративним судом, отже, на думку апелянта ним не пропущено строк звернення до суду.
Також апелянт вказує, що при вирішенні спору, суд першої інстанції безпідставно стягнув з нього на користь ОСОБА_5 25000 грн. витрат на правову допомогу, оскільки такий розмір не відповідає критеріям реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності) та є явно завищеним. 
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_5 вважає доводи апелянта безпідставними, просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, рішення суду залишити без змін. Так, вважає припущеннями доводи апелянта про те, що відомості про обтяження були вилучені безпідставно. Оскільки це твердження спростовується заявою банку від 25.12.2012 р. про вилучення обтяження з об`єкта (тип обтяження – заборона на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження – 5512810) та повідомленням про зняття заборони відчуження нерухомого майна у зв`язку з примусовою реалізацією квартири та припиненням дії договору іпотеки від 20.08.2007 р. Вказані письмові докази наявні в матеріалах справи. Також, вважає правомірними дії приватного нотаріуса, оскільки, після відповідного звернення із заявою-листом уповноваженого представника банку у нотаріуса виник обов`язок зняти заборону відчуження. Тому нотаріус діяв на виконання ст.74 ЗУ «Про нотаріат», ч. 3 ст. 71 ЗУ «Про іпотеку», п. 5.1 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. ОСОБА_5 спростовує доводи апелянта щодо неправомірності дій нотаріуса у зв`язку із не належною перевіркою обсягу та змісту повноважень представника АТ «УкрСиббанк» Левицького В.В., оскільки постановою Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 27.03.2020р. по справі №822/629/17 було встановлено преюдиційну обставину «п. 13 довіреність АТ «УкрСиббанк» від 11.01.2012р. № 136 згідно якої ОСОБА_7 наділений повноваженнями здійснювати всі необхідні дії, пов`язані з реалізацією заставленого майна, що передбачені ЗУ «Про» забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень, ЗУ «Про іпотеку»». Також вважає невірними доводи апелянта на чинність обтяження та нікчемність укладених правочинів купівлі-продажу та дарування, оскільки на час їх вчинення у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та в Державному реєстрі іпотек не було жодних відомостей про заборону та іпотеку спірної квартири.
ОСОБА_5 вважає, що доводи АТ «УкрСиббанк» про не пропуск строку позовної давності, суперечать положенням чинного законодавства та судовій практиці. Також вважає, що суд вірно перевірив обсяг наданих адвокатом послуг та правомірно стягнув 25000 грн. за надання правової допомоги. 
Заслухавши пояснення учасників судового засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставою для зміни судового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.
Так судом встановлено, що  20 серпня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк»   та ОСОБА_6 було укладено Договір про надання споживчого кредиту №111200963000, за умовами якого банк надав позичальниці кредит в сумі 9171,00 дол. США, а позичальник зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 20.08.2028 року та проценти за його користування в розмірі 11,3 % річних. 
В цей же день - 20 серпня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_6 було укладено ще один Договір про надання споживчого кредиту №11200845000, за умовами банк надав позичальниці ще один кредит в сумі 174 700 дол. США, а позичальник зобов`язалась повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 20.08.2028 року та проценти за його користування в розмірі 10,5 % річних.
20 серпня 2007 року в забезпечення виконання зобов`язань позичальниці за кредитними договорами №111200963000 та №11200845000 між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Твердохліб Г.Г. та зареєстрований в реєстрі за №5158. Згідно договору іпотеки, іпотекодавцем передано в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 . 
 Одночасно з нотаріальним посвідченням договору іпотеки у Державному реєстр; іпотек було зареєстровано обтяження іпотекою за реєстраційним номером 5513018 від 20.08.2007 року та в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстровано заборону на нерухоме майно за реєстраційним номером 5512810 від 20.08.2007 року.
 Рішення Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області від 07 квітня 2009 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_6 на користь АКГ «УкрСиббанк» заборгованість по кредиту згідно Договору про надання споживчого кредиту за № 11200845000 від 20.08.2007 року в розмірі 1 1442038,97 грн. та судові витрати.
 Рішенням Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області від 19 травня 2009 року стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_6 солідарно на користь АКГ «УкрСиббанк» заборгованість по кредиту згідно Договору про надання споживчого кредиту №11200963000 від 20.08.2007 року в розмірі 74 848 грн. 70 коп., пеню в сумі 417 грн. 26 коп., 752 грн 66 коп. витрат по сплаті судового збору та 30 грн витрат з інформаційно - технічного забезпечення розгляду цивільних справ, а всього 76 048 грн 62 коп.
Вказані судові рішення набрали законної сили та були звернуті стягувачем до примусового виконання, на даний час не виконані і перебувають на виконанні Хмельницького міського відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Хмельницький).
11 січня 2012 року приватним нотаріусом Павліченко Г.В. було посвідчено доручення, за яким АТ «УкрСиббанк» уповноважує громадянина ОСОБА_7 , працівника банку, представляти інтереси банку.
За п. 4 цієї довіреності Левіцькому В.В., як провідному юрисконсульту відділу супроводження виконавчих процедур та аутсорсінгу зі стягнення боргів Департаменту зі стягнення боргів АТ «УкрСиббанк», надано повноваження представляти інтереси АТ «УкрСиббанк» в органах нотаріату з питань врахування вимог та прав АТ «УкрСиббанк», як кредитора, відносно спадкодавців, спадкоємців під час відкриття та оформлення спадщини, з питань оформлення спадщини, з питань вчинення виконавчих написів, для чого він був наділений правом подавати до органів нотаріату претензії кредиторів та інші документи, надання яких необхідно для реалізації повноважень, наданих цим пунктом, із правом підписання вказаних документів (п.4.1); подавати до органів нотаріату заяви про вчинення виконавчих написів, щодо звернення стягнення на майно або грошові кошти боржників АТ "УкрСиббанк" (без права підписання) (п.4.2). 
Також, відповідно до п. 5 здійснювати всі необхідні дії, пов`язані із реалізацією заставленого майна, що передбачені Законами України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та «Про іпотеку» (п.5); представляти інтереси АТ «УкрСиббанк» в будь-яких інших державних підприємствах, органах, установах (прокуратура, відділи внутрішніх справ МВС України, органах державної реєстрації прав та ін.) з питань, що пов`язані з реалізацією банком своїх прав кредитора у його відносинах із боржниками за кредитними договорами та іншими угодами, для чого надає йому право підписувати та подавати у вказані органи будь-які заяви, клопотання, запити, звернення, надання яких не заборонено діючим законодавством (п.6).
25 травня 2012 року заступник начальника відділу примусового стягнення АТ «УкрСиббанк» Левицький В.В. направив приватному нотаріусу Хмельнциького міського нотаріального округу Твердохліб Г.Г. повідомлення «Про зняття заборони», в якому вказав, що АТ «УкрСиббанк» просить зняти заборону відчуження нерухомого майна, а саме з квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 у зв`язку із примусовою реалізацією квартири та припиненням дії договору іпотеки від 20.08.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Твердохліб Г.Г. за реєстраційним номером №5158. На підтвердження своїх повноважень ОСОБА_7 подав нотаріусу вищевказану довіреність від 11 січня 2012 року, посвідчену приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Павліченко Г.В., зареєстровану в реєстрі за № 136
25 травня 2012 року на підставі даного повідомлення приватний нотаріус Твердохліб Г.Г. в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вилучила запис про заборону відчуження іпотечного майна та з Державного реєстру іпотек запис про іпотеку нерухомого майна.
В цей же день 25 травня 2012 року приватний нотаріус Твердохліб Г.Г. направила за юридичною адресою банку (м. Харків, проспект Московський, 60) повідомлення про зняття заборони відчужень.
29 серпня 2016 року банк направив запит приватному нотаріусу Хмельницького міського нотаріального округу Твердохліб Г.Г. про надання інформації щодо зняття заборон відчуження заставного майна, зазначеного в договорі іпотеки від 20.08.2007 року. 
02 вересня 2016 року банком отримано лист - відповідь від приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Твердохліб Г.Г. на свій лист від 29.08.2016 року щодо вилучення запису обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна та Державному реєстрі іпотек.
 При цьому 25 травня 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено нотаріально посвідчений договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_1 .
В послідуючому 08 жовтня 2015 року дана квартира була подарована - ОСОБА_3 , 27 червня 2018 року продана ОСОБА_4 , а 02 жовтня 2018 року подарована ОСОБА_5 , яка на даний час є власником квартири.
  У п. 4 договору дарування від 02 жовтня 2018 року відсутність обтяжень нерухомого майна підтверджується Інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек. Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, наданими ОСОБА_8 , приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу, 02.10.2018 року №№139907289, 139907028, 139906301, 139905969, 139905202.
Порядок зняття нотаріусами заборони відчуження майна станом на дату вчинення оспорюваних дій врегульовані Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22лютого 2012 року №296/5 (надалі Порядок № 296/5).
Пунктом 2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 р. № 703 встановлено, що державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) проводять орган державної реєстрації прав та нотаріус як спеціальний суб`єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно (далі - нотаріус).
Відповідно до ст. 43 Закону України «Про нотаріат»(в редакції чинній на час вчинення оскаржуваних дій) встановлення особи здійснюється за паспортом або за іншими документами, які унеможливлюють виникнення будь-яких сумнівів щодо особи громадянина, який звернувся за вчиненням нотаріальної дії (паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний чи службовий паспорт, посвідчення особи моряка, посвідка на проживання особи, яка мешкає в Україні, національний паспорт іноземця або документ, що його замінює, посвідчення інваліда чи учасника Великої Вітчизняної війни, посвідчення, видане за місцем роботи фізичної особи). Посвідчення водія, особи моряка, інваліда чи учасника Великої Вітчизняної війни, посвідчення, видане за місцем роботи фізичної особи, не можуть бути використані громадянином України для встановлення його особи під час укладення правочинів.
Відповідно до Глави 5 Порядку № 296/5 перевірка повноважень представника юридичної особи та дійсності його довіреності здійснюється у порядку, визначеному главою 4 розділу І цього Порядку.
Згідно глави 4 Порядку № 296/5 дійсність довіреності перевіряється нотаріусом за Єдиним реєстром довіреностей, за винятком довіреностей, які складено за кордоном за участю іноземних властей або які від них виходять, за умови їх легалізації уповноваженими органами. Без легалізації такі довіреності приймаються нотаріусами у тих випадках, коли це передбачено законодавством України, міжнародними договорами, в яких бере участь Україна. За результатами перевірки дійсності довіреності (її дубліката) виготовляється витяг з Єдиного реєстру довіреностей, який додається до примірника правочину, що залишається у справах нотаріуса.
Згідно ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов`язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.
За положеннями п.п. 5.1 п. 5 глави 15 розділу ІІ Порядку № 296/5 (в редакції, що діяла на час вчинення оспорюваних дій) нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до п.п. 6.1, 6.2 п. 6 глави 15 розділу ІІ Порядку № 296/5 про зняття заборони, а також про зняття судовими або слідчими органами та органами державної виконавчої служби накладеного ними арешту на майно нотаріус робить відповідні відмітки в реєстрі для реєстрації заборон і арештів та в алфавітній книзі обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна.
Відомості про зняття заборони відчуження нерухомого майна, а також про зняття судовими або слідчими органами та органами державної виконавчої служби накладеного ними арешту на об`єкти нерухомого майна підлягають обов`язковій реєстрації в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна в порядку, установленому Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.
Згідно ст. 74 Закону України «Про нотаріат» (в редакції на час вчинення оскаржуваних дій) визначено, що нотаріус, одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.
Як встановлено судом приватний нотаріус Твердохліб Г.Г., отримавши відповідне повідомлення банку про припинення договору іпотеки, подане його працівником на підставі чинного доручення, діяла в спосіб та порядок передбачений Законами України  «Про нотаріат»,«Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22лютого 2012 року №296/5, а тому дії нотаріуса є правомірними.
       В той же час відповідно до частин першої та другої статті 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону.
У частині першій статті 13 вказаного Закону передбачено, що предмет іпотеки може бути переданий в наступну іпотеку за згодою попередніх іпотекодержателів, якщо інше не встановлено попереднім іпотечним договором. Попередня іпотека має вищий пріоритет над наступними іпотеками. Наступна іпотека, предметом якої є декілька об`єктів, що належать різним особам і є предметом попередньої іпотеки, допускається за згодою власників усіх об`єктів нерухомого майна, переданих в спільну іпотеку.
Згідно з частиною першою статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.
Згідно  статті 23 Закону України «Про іпотеку» визначено, що в разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі та на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.
У справі, що переглядається судом беззаперечно встановлено, що квартира АДРЕСА_1 була предметом договору іпотеки від 20 серпня 2007 року в забезпечення виконання зобов`язань позичальниці за кредитними договорами №111200963000 та №11200845000 
У подальшому вказана квартира була почергово відчужена на користь громадян ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , яка на даний час є власником квартири.
Відповідно до частин перших статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 лютого 2021 року в справі № 754/5841/17 (провадження № 61-17966св19) зазначено, що «цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню».
У постанові від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (провадження № 12-44гс20) Велика Палата Верховного Суду зробила висновки про те, що:
виключення відомостей про право іпотеки з відповідного Державного реєстру не впливає на чинність іпотеки. Скасування рішення, що мало наслідком внесення до Державного реєстру іпотек запису про припинення іпотеки, не відновлює дію останньої, оскільки іпотека зберігає чинність незалежно від відсутності певний час відомостей про неї у відповідному державному реєстрі;
запис про іпотеку не може бути відновлений з моменту вчинення первинного запису, а вчиняється державним реєстратором повторно за наявності для цього підстав, передбачених законом, зокрема договору іпотеки, а також судового рішення про визнання права іпотекодержателя;
у випадку якщо позивач вважає, що іпотека є та залишалася чинною, належним способом захисту було б звернення позивача з вимогою про визнання права іпотекодержателя стосовно іпотечного майна. Після набрання чинності рішенням суду у разі задоволення такого позову до відповідного державного реєстру має бути внесений запис про іпотекодержателя.
Така ж правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 15 грудня 2021 року в справі № 369/2593/18, від 08 грудня 2021 року в справі № 638/5977/16.
У справі, що переглядається, АТ «УкрСиббанк» пред`явив до набувачів нерухомого майна та нотаріуса позовні вимоги про скасування державної реєстрацію права власності за вказаними особами на спірну квартиру та визнання (поновлення) державної реєстрації обтяження нерухомого майна іпотекою, а саме квартири АДРЕСА_1 , 
За таких обставин з врахуванням норм права та правових позицій Верховного Суду у задоволенні позову АТ «УкрСиббанк» слід було відмовити саме у зв`язку з обранням позивачем неефективного та неналежного способу захисту порушеного права. 
Суд першої інстанції зробив правильний висновок про відмову в задоволенні позову, проте помилився щодо мотивів такої відмови, у зв`язку з чим оскаржене судове рішення підлягає зміні з викладенням його мотивувальної частини в редакції цієї постанови.
З цих підстав доводи апеляційної скарги щодо необхідності задоволення позову в повному обсязі слід відхилити.
Щодо доводів апелянта про неспівмірність витрат на правову допомогу адвоката то колегія суддів частково погоджується з ними.
Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Частинами першою-п`ятою статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та таке ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). 
Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження     № 12-171гс19).
Правничу допомогу відповідачу ОСОБА_5 в даній цивільній справі надавала адвокат Чулкова Н.В. на підставі Договору про надання правничої допомоги від 29.04.2021 року та додаткової угоди до нього від 29.04.2021 року.
В додатковій угоді визначено, що вартість підготовки відзиву на позову заяву складає 10000 грн., а вартість здійснення представництва в суді 15000 грн., в загальній сумі 25000 грн.
Однак суду не було надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом.
Як вбачається з відзиву на позовну заяву, відзив складається з обставин справи, узагальнених доводів позивача, що міститься в позовній заяві і лише на чотирьох останніх сторінках доводи позивача.
Також як вбачається з журналів судового засідання адвокат Чулкова Н.В. після 29 квітня 2021 року, часу укладення відповідної угоди про надання правничої допомоги в загальному представляла інтереси клієнта в судових засіданнях 4 години 15 хвилин.
Враховуючи наведене колегія суддів погоджується з доводами апелянта щодо неспівмірності витрат на правничу допомогу та, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, вважає, що витрати на правничу допомогу мають складати 10000 грн., з яких 5000 грн. за підготовку відзиву на позовну заяву та 5000 грн. за представництво інтересів відповідача в судових засіданнях.
При  цьому колегія суддів не погоджується з доводами представника відповідача у відзиві на апеляційну скаргу, що справа слухалась тривалий час, в тому числі і у адміністративній юрисдикції, оскільки угода про надання правничої допомоги, на підставі якої підлягають стягненню судові витрати, укладена лише 29 квітня 2021 року і суд враховує затрати часу та зусиль адвоката під час слухання справи лише після цієї дати.
З врахуванням викладеного рішення суду в частині стягнення витрат на правничу допомогу слід змінити і стягнути з позивача на користь відповідача ОСОБА_5 витрати на правничу допомогу в сумі 10000 грн.
Керуючись ст. ст. 268, 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в: 
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити частково.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 01 листопада 2021 року змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови, та в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Стягнуто з Акціонерного товариства «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_5 10 000 грн  витрат на правову допомогу.
В решті рішення залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 25 лютого 2022 року.

Судді  А.М. Костенко

Р.С. Гринчук 

Т.В. Спірідонова