ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

24 січня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 160/8925/21	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Сафронової С.В. (доповідач),
                               суддів:  Мельника В.В., Чепурнова Д.В.,        

          розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2021 року 
у адміністративній справі № 160/8925/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - 
                                                  
                                                  ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2021 року відмовлено у задоволені позову ОСОБА_1 щодо: визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області та рішення, оформленого у вигляді листа № 14226-10051/Л-01/8-0400/21 від 28.04.2021 року, які полягають у незаконному зменшені з 19.02.2020 року розміру відсотків щомісячного довічного грошового утримання від суддівської винагороди працюючого судді з 90 % до 68 % перерахунку його ( ОСОБА_1 ) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці; скасування рішення, оформленого Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області у вигляді листа № 14226-10051/Л-01/8-0400/21 від 28.04.2021 року; та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 року по теперішній час виходячи з 90 % суддівської винагороди судді, з врахуванням виплачених сум, з подальшим нарахуванням і виплатою щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з 90 % суддівської винагороди судді, довічно.
Зазначене рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку позивачем по справі з підстав помилкового застосування норм матеріального права та не врахування судом обставин, які мають суттєве значення, що призвело до ухвалення незаконного рішення у справі, яке просить скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його вимог у повному обсязі, оскільки йому раніше вже було призначено до нарахування 90% щомісячного довічного грошового утримання від суддівської винагороди працюючого судді, що також було підтверджено раніше постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 30.11.2012 у справі 401/11843/12, залишеним без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30.04.2013 року та рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.11.2020 року у справі № 160/12724/20, зміст яких у сукупності з нормами спеціальних законів, чинних від моменту призначення спірних виплат до їх перерахунку у 2020 році, які не передбачали зменшення відсоткового показника довічного грошового утримання судді у відставці -  пенсійний орган не врахував під час перерахунку його довічного утримання судді.
Обговоривши доводи апеляційної скарги позивача та перевіривши за матеріалами справи повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин і правильність наданої їм правової оцінки та застосування до них норм матеріального права, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги позивача, виходячи з нижченаведеного
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач є суддею у відставці та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, отримуючи з 01.01.2007 року щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90% від суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» виходячи із стажу роботи позивача на посаді судді - повних 29 років.
Спір у цій справі ініційовано позивачем внаслідок отримання ним 28.04.2021 року листа Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за вих. № 14226-10051/Л-01/8-0400/21, яким у відповідь на заяву позивача від 30.03.2021 року щодо здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розрахунку 90% суддівської винагороди працюючого судді, відповідач роз`яснив, що починаючи з 18.02.2020 року розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці регулюється статтею 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII, і виходячи із стажу роботи позивача на посаді судді - 29 років 2 місяці 10 днів, що складає 68% грошового утримання судді, підстави для проведення розрахунку його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці і розмірі 90% - відсутні. 
Як вбачається з матеріалів справи, звернення позивача 30.03.2021 року до пенсійного органу з заявою про перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання судді, було пов`язано з тим, що на переконання позивача, відповідач здійснивши на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.11.2020 року по справі №160/12724/20 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з 19.02.2020 року згідно зазначеного у довідці Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області від 21.09.2020 року №Б-с-1314  розміру суддівської винагороди 113508,00 грн., зменшив відсоток щомісячного довічного грошового утримання позивача з 90 % до 68% відсотків суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді. 
Відповідно до наведеного, предметом перевірки судом першої інстанції була правомірність перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача виходячи із 68% відсотків винагороди судді, працюючого на відповідній посаді, у зв`язку з чим, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд першої інстанції правильно спирався на положення Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон від 02.06.2016 № 1402-VIII), яким саме на час виникнення спору і врегульовано підстави та порядок перерахунку суддям у відставці щомісячного довічного грошового утримання.
Так, суд першої інстанції на підставі правового аналізу положень ст.142 Закону № 1402-VIII дійшов обґрунтованого висновку, що у даному спірному випадку перерахунок раніше призначеного позивачу довічного грошового утримання має здійснюватися у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, виходячи саме з визначеного частиною третьої цієї статті відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання, тобто: 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, із  збільшенням на два відсотки грошового утримання судді за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років.
Судова колегія повністю погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки підстави для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача виходячи із розміру 90 % винагороди судді, який працює на відповідній посаді, тобто, із застосуванням положень Закону № 2862-XII (чинного на момент виходу позивача у відставку) або Закону №  2453-VI (яким також передбачався 90% розмір) - відсутні з моменту проголошення Рішення КСУ №2-р/2020 від 18.02.2020 в частині регулювання щомісячного грошового утримання.
Аналізуючи докази у справі та законодавство, яким регулюються спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції наголошує на законодавчо встановленої неможливості одночасного використання для обрахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці складових, які передбаченні для різних формул обрахунку грошового утримання та за різними законами, тим більш, якщо Закони № 2862-XII і №  2453-VI вже остаточно втратили свою чинність на час виникнення спірних правовідносин, що узгоджується з висловленою Верховним Судом позицією у постанові від 27.09.2021 по справі №580/492/21, та відповідно, спростовує позицію позивача у цій справі стосовно обов`язку пенсійного органу здійснити перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання виходячи із 90 відсоткового розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. 
Розуміння позивачем незмінності  відсоткового значення його відсоткового розміру довічного грошового утримання, що визначався при виході у відставку – є помилковим, оскільки чинним на теперішній час Законом № 1402-VIII не встановлено можливості здійснювати перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці із застосування норм Законів, які втратили чинність, а право позивача на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відновлено саме внаслідок прийняття Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 р. у справі № 2-р/2020, яке стосується саме окремих положень розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року № 1402-VIII, у тому числі і щодо права на отримання суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання у розмірах, визначених Законом № 1402-VIII.
При цьому, зазначення Конституційним Судом України в рішення від 18.02.2020 р. у справі № 2-р/2020 на те, що «щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності» (на що також посилається і суд першої інстанції), було обумовлено метою зрівняння умов обчислення щомісячного довічного грошового утримання та його перерахунку саме для суддів, які вийшли у відставку до набрання чинності Законом № 1402-VIII.
Оскільки у позивача лише після прийняття Конституційним Судом України рішенням від 18.02.2020 року №2-р/2020 виникло право на перерахунок раніше призначеного йому щомісячного довічного грошового утримання, відповідно і перерахунок його грошового утримання може бути здійснено тільки виходячи з розміру суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень ст.135 Закону № 1402-VIII, яка визначає суддівську вислугу та є чинною на час виникнення спірних правовідносин, що узгоджується з висновками Верховного Суду, наведеними у постанові від 16 липня 2021 року по справі №200/9113/20-а та  у рішенні від 16.06.2020 р. по справі № 620/1116/20, в яких зазначено, що з дня ухвалення КСУ Рішення № 2-р/2020 Закон № 1402-VIII не містить норм, які б передбачали б інші розміри суддівської винагороди та розмір відсотків від неї, для нарахування чи перерахунку щомісячного грошового утримання суддів у відставці, або які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.
Відповідно, при перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці можуть бути застосовані тільки положення ст.142 Закону № 1402-VIII, частиною 4 якої встановлено, що перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці здійснюється у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. При цьому, враховуючи наголошення законодавця на умовах перерахунку (зміна розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді), відсотковий розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, може обчислюватися та виплачуватися тільки за правилами ч.3 ст.142 Закону № 1402-VIII, тобто: «в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді» із збільшенням розміру щомісячного довічного грошового утримання «за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років [...] на два відсотки грошового утримання судді». 
Таким чином, виходячи принципу застосування однакових підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці, є правильним застосування відповідачем ч.3 ст.142 Закону №1402-VIII.
Іншими словами, у даному спірному випадку, відсотковий розмір суддівської винагороди судді повинен обчислюватися позивачу виходячи з суддівської винагороди судді, який на теперішній час працює на відповідній посаді, а не з розміру суддівської винагороди судді, яка бралася до уваги при обчисленні позивачу під час призначення щомісячного довічного грошового утримання судді за правилами Закону №  2453-VI.
Відтак, на переконання апеляційного суду, висновок суду першої інстанції про відмову у задоволені вимог позивача по цій справі – є законним та обґрунтованим, і доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, тому вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 слід зашити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Керуючись ст.ст. 242, 315, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

                                                    П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2021 року – залишити без змін.
           Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.
   
Головуючий - суддя                                                                      С.В. Сафронова 

                               суддя                                                                      В.В. Мельник 

                               суддя                                                                      Д.В. Чепурнов