ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2022 р.                                         Справа №914/1134/21

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого  судді                                                  Галушко Н.А.
суддів                                                                       Желіка М.Б.
                                                                      Орищин Г.В.

секретар судового засідання – Олійник Н.Б.

за участю представників учасників процесу:
від позивача: Шнир Я.Б.- адвокат
від відповідача: не з`явився

отримавши апеляційну скаргу Корпорації “Енергоресурс-інвест”, м.Львів №1477 від 03.12.2021 (вх.ЗАГС 01-05/4072/21)
на рішення Господарського суду Львівської області від 04.11.2021 (суддя Фартушок Т.Б., м.Львів, повний текст рішення виготовлено 15.11.2021) та додаткове рішення від 18.11.2021
у справі №914/1134/21
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Галімпекс-Транс”, м.Львів;
до відповідача: Корпорації “Енергоресурс-Інвест”, м.Львів;
про: стягнення заборгованості в сумі 835 203,76грн
Короткий зміст позовних вимог та рішення суду.
ТОВ «Галімпекс-Транс» заявлено позовні вимоги до Корпорації «Енергоресурс-Інвест» про стягнення заборгованості в сумі 1 118 898,07грн.
Підставами позовних вимог позивач зазначає неналежне виконання відповідачем взятих на себе договірних зобов`язань оплати наданих послуг за договором про надання послуг з організації перевезень вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні і транспортно-експедиторське обслуговування від 05.10.2015 №05102015/1.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 04.11.2021 у справі №914/1134/21 позов задоволено частково, стягнено з Корпорації “Енергоресурс-Інвест” на користь ТОВ “Галімпекс-Транс” 642 382 грн суми основного боргу, 38 987,16 грн пені,                       14 482,44 грн 3% річних, 60 869,35 грн інфляційних втрат та 11 350,82 грн судового збору, в  решті в позові відмовлено.
Рішення суду мотивовано тим, що, враховуючи підтвердження належними засобами доказування обставини надання позивачем відповідачу послуг за договором на суму 957   800,00грн (в межах предмета спору у даній справі) , відсутність погодження сторонами у договорі порядку погашення заборгованості з оплати таких послуг, встановлення в Угоді про зарахування зустрічних однорідних вимог розміру заборгованості відповідача перед позивачем з оплати наданих послуг за договором в розмірі 642   382,00 грн, є доведеною обставина існування заборгованості відповідача з оплати наданих позивачем за договором послуг на суму 642   382 грн. 
Додатковим рішенням Господарського суду Львівської області від 18.11.2021  заяву ТОВ «Галімпекс-Транс» про стягнення судових витрат на правову допомогу задоволено частково, стягнено з Корпорації «Енергоресурс-Інвест» на користь ТОВ «Галімпекс-Транс»  27   724,57 грн судових витрат на оплату послуг професійної правничої допомоги; в решті доводів заяву відхилено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Корпорацією “Енергоресурс-інвест” подано апеляційну скаргу №1477 від 03.12.2021 (вх.ЗАГС 01-05/4072/21), в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 04.11.2021 та додаткове рішення від 18.11.2021 у справі №914/1134/21 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у позові повністю, посилаючись на те, що рішення суду прийнято з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.
Скаржник зазначає, що суд першої інстанції, критично оцінюючи викладені скаржником у поясненні від 12.10.2021 вх. №23874/21 доводи щодо порядку зарахування заборгованості згідно Угоди від 22.06.2021 та того, що внаслідок такого зарахування визначена в п.4 Угоди сума основного боргу в розмірі 642   382,00грн стосується предмету позову лише в частині суми 257   600,00 грн з огляду на те, що сторонами у договорі не передбачено порядку зарахування здійснених скаржником часткових оплат наданих позивачем послуг, не повністю та не всебічно з`ясував усі обставини, що мають значення для справи.
Також, скаржник вважає, що додаткове рішення є таким, що прийняте з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Позивачем відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Процесуальні дії суду у справі.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.12.2021 вказану справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Галушко Н.А., суддів Орищин Г.В. та Желіка М.Б.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 13.12.2021 апеляційну скаргу Корпорації “Енергоресурс-інвест”, м.Львів №1477 від 03.12.2021 (вх.ЗАГС 01-05/4072/21) залишено без руху, зобов`язано апелянта усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки: протягом 10 днів з дня вручення йому цієї ухвали надати (надіслати) на адресу Західного апеляційного господарського суду докази сплати судового збору в розмірі 18 792,08грн. 
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 10.01.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Корпорації “Енергоресурс-інвест на рішення Господарського суду Львівської області від 04.11.2021 та додаткове рішення від 18.11.2021 у справі №914/1134/21 та призначено розгляд справи на 08.02.2022.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 08.02.2022 відкладено розгляд справи на 22.02.2022.
Представник позивача в судовому засіданні виклав заперечення щодо вимог апеляційної скарги.
Скаржник в судове засідання 22.02.2022 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час, місце та дату розгляду скарги.
Відповідно до ч. ч. 12, 13 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Якщо суд апеляційної інстанції визнав обов`язковою участь у судовому засіданні учасників справи, а вони не прибули, суд апеляційної інстанції може відкласти апеляційний розгляд справи.
Враховуючи те, що явка сторін судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком скаржника, Західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про можливість здійснити перевірку рішення в  апеляційному порядку за відсутності скаржника.
Відповідно до ст.240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 22.02.2022 оголошено вступну та резолютивну частини постанови Західного апеляційного господарського суду.

Обставини справи.
05.10.2015р. між ТОВ «Галімпекс-Транс» (виконавець) та Корпорацією «Енергоресурс» (замовник) укладено договір про надання послуг з організації перевезень вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні і транспортно-експедиторське обслуговування від 05.10.2015 №05102015/1, за умовами якого замовник доручає, а виконавець бере на себе організацію транспортно-експедиторського обслуговування перевезення експортно-імпортних вантажів у відповідності до заявок і за рахунок коштів замовника (п.1.2 договору).
Відповідно до п.1.3 договору вартість транспортних послуг вказується в заявці і включає винагороду виконавця і вартість перевезення. Ціни на транспортні послуги є договірними і визначаються виходячи з поточної ситуації на ринку автоперевезень.
Згідно з п.2.4 договору виконавець і замовник визнають юридичну силу заявок і договорів, переданих по факсу, звичайною або електронною поштою. Виконавець і замовник зобов`язані підтвердити прийняття заявки до виконання підписом уповноважених осіб і печаткою підприємства.
Відповідно до п.4.1 договору замовник оплачує рахунки виконавця шляхом безготівкового переказу протягом одного банківського дня з дати відгрузки (завантаження) вантажу, якщо інше не обумовлене у заявці. До моменту надання оригінала рахунку, сторони визнають юридичну силу рахунків, переданих факсимільним зв`язком.
Відповідно до п.7.1 договору термін дії договору встановлюється з моменту підписання обома сторонами і діє до 07.07.2016, але, у будь-якому випадку, до повного виконання сторонами зобов`язань за договором. Якщо жодна із сторін за тридцять днів до моменту закінчення терміну дії даного договору не повідомить іншій стороні про припинення дії договору, то даний договір вважається продовженим на невизначений термін, який можна розірвати з повідомленням однієї із сторін за тридцять днів.
Як вбачається із матеріалів справи, актами про надання послуг позивач надав, а відповідач прийняв послуги за договором на загальну суму 957   800, 00грн, які підписано повноважними представниками, їх підписи завірено відтисками печаток юридичних осіб сторін договору та підтверджується товарно-транспортними  та міжнародними транспортним накладними із відмітками про вивантаження товару вантажоодержувачу (том І а.с. 14-90).
22.06.2021 між сторонами укладено Угоду про зарахування зустрічних однорідних вимог (надалі Угода), за умовами якої (п.1 Угоди) Корпорація «Енергоресурс-Інвест» має заборгованість перед ТОВ «Галімпекс-Транс» по договору № 05102015/1 від 05.10.2015 про надання послуг з організації перевезень вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні і транспортно-експедиторське обслуговування на суму                                   1 345 182грн.
Відповідно до п.2 Угоди ТОВ «Галімпекс-Транс» має заборгованість перед Корпорація «Енергоресурс-Інвест» на загальну суму 702   800,00грн, до якої входить заборгованість, а саме: по договору №11122015.1 від 11.12.2015 – 431   000,00грн; по Акту здачі-приймання робіт (наданих послуг) №0605-01 від 05.06.2020 – 271   800,00грн.
Пунктом 3 Угоди встановлено, що згідно статті 601 ЦК України зобов`язання Корпорацією «Енергоресурс-Інвест» перед ТОВ «Галімпекс-Транс» та зобов`язання ТОВ «Галімпекс-Транс» перед Корпорація «Енергоресурс-Інвест» на загальну суму 702   800,00грн припиняються зарахуванням зустрічних однорідних вимог з моменту підписання цієї угоди.
Згідно п.4 Угоди після зарахування зустрічних однорідних вимог залишається заборгованість Корпорації «Енергоресурс-Інвест» перед ТОВ «Галімпекс-Транс» на суму 642   382,00грн по договору про надання послуг з організації перевезень вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні і транспортно-експедиторське обслуговування №05102015/1 від 05.10.2015.
В обґрунтування заявлених позовних вимог (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог) позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 642 382грн та, зокрема, зазначає, що відповідачем не оплачено надані позивачем та прийняті відповідачем згідно Актів надання послуг послуги за договором, внаслідок чого утворився борг в розмірі 642   382,00грн та просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 642   382,00грн суми основного боргу з оплати наданих позивачем та прийнятих відповідачем послуг за договором, а також 89 777,08грн пені за період з 20.12.2020 по 22.06.2021, 20 450,51грн 3% річних за період з 20.12.2020 по 22.06.2021 та 82 594,17грн інфляційних втрат за період з 20.12.2020 по 22.06.2021 за порушення відповідачем порядку оплати наданих позивачем та прийнятих відповідачам послуг за договором.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови. Висновки суду апеляційної інстанції.
Між сторонами у справі виникли зобов`язання щодо виконання договору про надання послуг з організації перевезень вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні і транспортно-експедиторське обслуговування.
Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно із ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Згідно з ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 193 ГК України передбачено, що господарські зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів і договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог , що у певних умовах звичайно ставляться; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.
Згідно із ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Згідно із ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.
Відповідно до ст.ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього   Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Статтею 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Згідно з ст.534 ЦК України, у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором: у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; у третю чергу сплачується основна сума боргу.
Згідно з ч.7 ст.180 ГК України строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору; на зобов`язання, що виникли у сторін до укладення ними господарського договору, не поширюються умови укладеного договору, якщо договором не передбачено інше; закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.
Приписами ч.1 ст.638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору; істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Частиною 1 ст.903 ЦК України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст.908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення; загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них; умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.
Згідно з ч.1 ст.909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. 
Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу. (ч.ч.3,4 ст.909 ЦК України).
Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень (ч.2   ст.306 ГК України).
Згідно з ч.5 ст.306 ГК України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.
Статтею 914 ЦК України передбачено, що у довгостроковому договорі перевезення вантажу встановлюються обсяг, строки та інші умови надання транспортних засобів і передання вантажу для перевезення, порядок розрахунків, а також інші умови перевезення.
Відповідно до ст.316 ГК України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних із перевезенням вантажу.
Статтею 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» встановлено, що за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договір транспортного експедирування укладається у письмовій формі.
Істотними умовами договору транспортного експедирування є: відомості про сторони договору: для юридичних осіб - резидентів України: найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України; для юридичних осіб - нерезидентів України: найменування, місцезнаходження та державу, де зареєстровано особу; для фізичних осіб - громадян України: прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання із зазначенням адреси та індивідуальний ідентифікаційний номер у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів; для фізичних осіб - іноземців, осіб без громадянства: прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), адресу місця проживання за межами України; вид послуги експедитора; вид та найменування вантажу; права, обов`язки сторін; відповідальність сторін, у тому числі в разі завдання шкоди внаслідок дії непереборної сили; розмір плати експедитору; порядок розрахунків; пункти відправлення та призначення вантажу; порядок погодження змін маршруту, виду транспорту, вказівок клієнта; строк (термін) виконання договору; а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з ст.930 ЦК України договір транспортного експедирування укладається у письмовій формі; клієнт повинен видати експедиторові довіреність, якщо вона є необхідною для виконання його обов`язків.
Статтею 931 ЦК України встановлено, що розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.
Відповідно до ч.1 ст.932 ЦК України експедитор має право залучити до виконання своїх обов`язків інших осіб.
Згідно з ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Як вбачається із матеріалів справи та правомірно встановлено судом першої інстанції, належними та допустимими доказами підтверджується факт надання позивачем відповідачу послуг за договором та факт неналежного виконання відповідачем взятих на себе договірних зобов`язань з оплати наданих позивачем послуг.
Окрім того, як вбачається із п.1 Угоди від 22.06.2021 про зарахування зустрічних однорідних вимог, сторонами визнається факт існування заборгованості відповідача перед позивачем за спірним договором в розмірі 1   345   182,00грн, а внаслідок проведеного зарахування зустрічних однорідних вимог сума заборгованості відповідача перед позивачем за договором становить 642   382,00грн (п.4 Угоди).
Доказів розірвання чи визнання недійною Угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог від 22.06.2021 б/н учасниками справи не подано та в матеріалах справи такі докази відсутні.
Отже, враховуючи наведене, зокрема, підтвердження належними засобами доказування обставини надання позивачем відповідачу послуг за договором на суму 957   800,00грн (вимога в межах даного позову), відсутність погодження сторонами у договорі порядку погашення заборгованості з оплати таких послуг, встановлення в Угоді про зарахування зустрічних однорідних вимог розміру заборгованості відповідача перед позивачем з оплати наданих послуг за договором в розмірі 642   382,00 грн, суд першої інстанції правомірно визнав доведеною обставину існування заборгованості відповідача з оплати наданих позивачем за договором послуг на суму 642   382 грн. 
Посилання скаржника в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції, критично оцінюючи викладені скаржником у поясненні від 12.10.2021 доводи щодо порядку зарахування заборгованості згідно Угоди від 22.06.2021 та того, що внаслідок такого зарахування визначена в п.4 Угоди сума основного боргу в розмірі 642   382,00грн стосується предмету позову лише в частині суми 257   600,00 грн з огляду на те, що сторонами у договорі не передбачено порядку зарахування здійснених скаржником часткових оплат наданих позивачем послуг, не повністю та не всебічно з`ясував усі обставини, що мають значення для справи, судовою колегією до уваги не приймається та спростовується зазначеними вище обставинами.
Також, судом першої інстанції правомірно не взято до уваги розрахунку суми пені, оскільки, як вбачається із матеріалів справи, позивач у поданій до господарського суду позовній заяві наводить розрахунок пені за період з 20.12.2020 по 22.06.2021 та зазначає, що пеня, 3% річних та інфляційні втрати за період до 20.12.2020 не заявляються для зручності розрахунку.
Окрім того, як вбачається із поданої позивачем 22.06.2021 заяви від 22.06.2021 про зменшення розміру позовних вимог, позивач внаслідок перерахунку заявлених до стягнення сум пені, 3% річних та інфляційних втрат, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 89 777,08 грн пені за період з 20.12.2020 по 22.06.2021, 20 450,51грн 3% річних за період з 20.12.2020 по 22.06.2021 та 82 594,17грн інфляційних втрат за період з 20.12.2020 по 22.06.2021. 
Судом також враховано надані представником позивача пояснення щодо того, що з врахуванням укладення між сторонами 22.06.2021 Угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог позивач здійснював нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат по 21.06.2021 включно, тобто, запис в розрахунку періоду нарахування по 22.06.2021 слід розуміти по 21.06.2021 включно, без врахування 22.06.2021.

Щодо стягнення 89 777,08 грн пені за період з 20.12.2020 по 21.06.2021 судова колегія зазначає таке.
Згідно із ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
За умовами ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
У відповідності із ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно із ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до п.4.2 договору розрахунки, що виконуються за перевезення вантажів, проводяться безпосередньо шляхом банківського переказу з рахунку замовника на рахунок . виконавця грошовою одиницею, яку використовують сторони при встановленні розміру ставки і розрахунках, є національна валюта України - гривня. За прострочення платежів виконавець має право стягнути із замовника пеню у розмірі 0,1 відсотка від неоплаченої суми за кожен день прострочення.
Перевіривши правильність розрахунку пені заявленої позивачем до стягнення за період  з 20.12.2020 по 21.06.2021, судова колегія погоджується з судом першої інстанції, що такий проведено позивачем невірно, оскільки не враховано періодів існування боргу (з врахуванням вищенаведених висновків суду щодо дат виникнення боргу), його розміру, передбаченого приписами ст.3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» максимального розміру пені, а також передбаченого ч.6 ст.232 ГК України строку нарахування штрафних санкцій. Отже, сума пені за порушення порядку і строку оплати наданих позивачем та прийнятих відповідачем послуг за договором за вказаний позивачем період становить 38 987,16 грн та підлягає задоволенню у цій частині. 

Щодо стягнення 20450,51грн 3% річних за період з 20.12.2020 по 21.06.2021 та  82 594,17 грн інфляційних втрат за період з 20.12.2020 по 21.06.2021 судова колегія зазначає таке.
Згідно з ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Перевіривши правильність розрахунку трьох відсотків річних та інфляційних втрат судова колегія погоджується з судом першої інстанції, що такий проведено позивачем невірно, оскільки не враховано періодів існування боргу (з врахуванням вищенаведених висновків суду щодо дат виникнення боргу) та його розміру. 
З підстав наведеного позовні вимоги підлягають до задоволення частково шляхом стягнення 14 482,44грн 3% річних та 60 869,35грн інфляційних втрат. В решті в позові в цій частині позовних вимог слід відмовити за безпідставністю та необґрунтованістю.

Частиною 1 статті 2 ГПК України визначено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Пунктами 1, 2, 4, 5 частини 3 статті 2 ГПК України встановлено, що основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема, є верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін; диспозитивність.
Відповідно до ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ст.73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи
Згідно із п.1 ст.76 ГПК України суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об”єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв”язок доказів у їх сукупності.
Доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції. 
Окрім того, суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").
З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає рішення місцевого господарського суду таким, що прийняте з дотриманням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення не вбачає. 

Щодо прийнятого судом додаткового рішення у даній справі судова колегія зазначає таке. 
Додатковим рішенням Господарського суду Львівської області від 18.11.2021 заяву ТОВ «Галімпекс-Транс» про стягнення судових витрат на правову допомогу задоволено частково, стягнено з Корпорації «Енергоресурс-Інвест» на користь ТОВ «Галімпекс-Транс»  27   724,57 грн судових витрат на оплату послуг професійної правничої допомоги; в решті доводів заяву відхилено.
Скаржник в апеляційній скарзі зазначає, що відповідно до змісту заяви про стягнення судових витрат на правову допомогу позивачем істотно перевищено та заявлено неспівмірно вищу суму судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком (десятикратне збільшення). Також, на думку скаржника, заявником наведено суперечливі факти щодо стягнення судових витрат.
Скаржник вважає, що позивачем не заявлявся уточнений попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат при поданні заяви про зменшення розміру позовних вимог.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.
З матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, що рішенням Господарського суду Львівської області від 04.11.2021 у цій справі, зокрема, встановлено, що в судовому засіданні 04.11.2021 представником позивача зроблено усну заяву про подання доказів в обґрунтування розміру понесених позивачем судових витрат у справі протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду в порядку  ч.8 ст.129 ГПК України.
10.11.2021 від позивача надійшла заява про стягнення судових витрат на правову допомогу б/н від 08.11.2021, у якій позивач зазначив, що при поданні позовної заяви до господарського суду у попередньому (орієнтовному) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс та очікує понести у зв`язку з розглядом справи зазначено про витрати на оплату судового збору та правову допомогу орієнтовно в розмірі 20   000,00грн, проте, сума понесених позивачем судових витрат на оплату професійної правничої допомоги у цій справі складає 30   600,00грн. З підстав наведеного позивач просив суд стягнути з відповідача на користь позивача 30   600,00 грн судових витрат на оплату послуг професійної правничої допомоги.
До поданої заяви позивачем долучено договір про надання правничої допомоги б/н від 14.12.2020, Акт виконаних робіт б/н від 08.11.2021, Опис (деталізацію) виконаних робіт по договору за період з 01.03.2021 по 05.11.2021, рахунок №11/08-1 від 08.11.2021 та квитанцію №0.0.2239406758.1 від 20.08.2021, платіжне доручення №@2PL705333 .від 20.08.2021. 
Як вбачається із матеріалів справи, 14.12.2020 між ТОВ «Галімпекс-Транс» (замовник) та Адвокатським об`єднанням «Адвокатська компанія «А.3.Партнери» (виконавець) укладено Договір надання правової допомоги б/н, за умовами якого в порядку та на умовах, визначених договором, виконавець зобов`язується надати замовнику правову допомогу, а замовник зобов`язується сплатити виконавцю винагороду за надану правову допомогу, якщо інше не передбачено умовами додаткового договору.
Згідно п.1.2 договору надання правової допомоги за цим договором включав в себе надання наступних послуг:
надання замовнику правової допомоги у підготовці позовної заяви в Господарський суд Львівської області про стягнення заборгованості з КОРПОРАЦІЯ «ЕНЕРГОРЕСУРС-ІНВЕСТ» за договором №05102015/1 від 05 жовтня 2015 року про надання послуг з організації перевезень вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні і транспортно-експедиторське обслуговування; 
складення заяв по суті справи, з процесуальних питань та інших документів правового характеру, необхідних при розгляді справи, ознайомлення з матеріалами справи;
представництво інтересів замовника у Господарському суді Львівської області, апеляційному та касаційному судах; 
надання консультацій.
Пунктом 2.1 договору встановлено, що в підтвердження факту надання правової допомоги згідно цього Договору, сторони складають Акт виконаних робіт (надалі Акт), який підписується сторонами протягом трьох днів з моменту отримання зазначеного Акту однією із сторін, підписаного другою стороною. Акт виконаних робіт готується виконавцем і надається або надсилається замовнику. У випадку не підписання замовником Акту виконаних робіт та відсутності письмової обґрунтованої відмови від його підписання протягом 3-ох днів з моменту отримання цього Акту, Акт виконаних робіт вважається таким, що підписаний Замовником на третій день після його отримання від Виконавця, а надані послуги підлягають оплаті відповідно до виставлених рахунків та умов цього Договору.
Відповідно до п.4.1 договору за надання правової допомоги відповідно до п.1.2.1 -1.2.2 цього договору замовник сплачує виконавцю винагороду, розмір якої становить 15 000 гривень. За надання правової допомоги відповідно до п.1.2.3 (представництво інтересів у суді) замовник сплачує виконавцю винагороду, розмір якої становить 800 гривень за кожне судове засідання незалежно від його тривалості.
Пунктом 4.3 договору встановлено, що витрати на проїзд всіма видами транспорту за межі населеного пункту місцезнаходження виконавця та витрати пов`язані з відрядженням( всі види транспорту, проживання, харчування, добові) підлягають оплаті.
Сторони погодили, що окрім винагороди, зазначеної у п.4.1 цього договору, замовник за результатом розгляду справи оплачує виконавцю гонорар успіху у розмірі                   10 000грн у випадку задоволення позову в частині основного боргу (п.4.4 договору).
Відповідно до п.6.1 договору цей договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до повного надання Виконавцем правової допомоги за цим Договором.
Актом виконаних робіт від 08.11.2021 б/н згідно договору виконавець на виконання умов договору про надання правової допомоги б/н від 14.12.2020, надав правову (правничу) допомогу замовнику згідно п. 1.2.1, 1.2.2 та 1.2.3 в повному обсязі за період з 01.03.2021 до 05.11.2021, зокрема, у підготовці позовної заяви в Господарський суд Львівської області про стягнення заборгованості з КОРПОРАЦІЯ "ЕНЕРГОРЕСУРС- ІНВЕСТ" за договором №05102015/1 від 05.10.2015 про надання послуг з організації перевезень вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні і транспортно-експедиторське обслуговування; у складенні заяв по суті справи, з процесуальних питань, документів правового характеру, необхідних при розгляді справи, ознайомленні з матеріалами справи; у представництві інтересів замовника у Господарському суді Львівської області у судових засіданнях у справі 914/1134/21 адвокатом Шнир Я.Б.(ордер серії ВС №1071713).
Вартість наданої правової (правничої) допомоги становить 30   600,00грн без ПДВ. Правова (правнича) допомога надана якісно та в повному обсязі, сторони взаємних претензій не мають.
Строк оплати визначається згідно п.4.2 договору протягом 30 днів в готівковому або безготівковому порядку в національній валюті України з моменту підписання Акту виконаних робіт.
Квитанцією від 20.08.2021 №0.0.2239406758.1 замовником сплачено на користь виконавця 12 200,00грн. Призначення платежу: «На виконання Договору б/н від 14.12.2020 П-К ТОВ «Галімпекс-Транс», ТОВ «Галімпекс-Транс» ч/з Глушко О.В.».
Описом (Деталізацією) виконаних робіт по договору за період з 01.03.2021 по 05.11.2021 виконавець (адвокат Шнир Я.Б.) надав правову допомогу згідно:
п.1.2.1 договору тривалістю 6 год. на опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні відносини; формування правової позиції; консультування щодо необхідності отримання додаткових матеріалів (доказів) для справи; здійснення розрахунків пені, інфляційних та 3-х відсотків річних; підготовка позовної заяви в Господарський суд Львівської області про стягнення заборгованості з КОРПОРАЦІЯ "ЕНЕРГОРЕСУРС- ІНВЕСТ" за договором №05102015/1 від 05.10.2015 про надання послуг з організації перевезень вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні і транспортно-експедиторське обслуговування (з необхідним пакетом для подання в суд).
п. 1.2.1 договору тривалістю 9 год. на підготовку та подання заяви про зменшення розміру позовних вимог від 22.06.2021 (у зв`язку із зменшенням основної заборгованості під час розгляду справи); подання через електрону адресу суду заяви від 27.07.2021, про проведення підготовчого судового засідання за відсутності представника позивача, поновлення строку на подання доказів та долучення до матеріалів справи копії Актів надання послуг; подання клопотання від 25.08.2021 про відкладення розгляду справи на іншу дату з метою надання можливості підготувати відповіді на поставлені судом питання у письмовій формі; ознайомлення16.09.2021 з матеріалами справи 914/1134/21; подання через електронну адресу суду заяви на виконання вимог суду від 20.09.2021 щодо вирішення питання про долучення копій актів наданих послуг; подання через електронну адресу суду заяву про долучення доказів від 21.09.2021 – Акту №265 від 07.08.2020; подання через електронну адресу суду пояснення від 11.10.2021 щодо зарахування зустрічних однорідних вимог на частину заборгованості в порядку черговості виникнення суми основного боргу у періоді з врахуванням вимог ст.534 ЦК України та розрахунку пені, інфляції, 3-х відсотків річних;
п. 1.2.2 договору тривалістю 5 год. з врахуванням часу на добирання і очікування судових засідань: представництво інтересів замовника у Господарському суді Львівської області у справі 914/1134/21 адвокатом Шнирем Я.Б. (ордер серії ВС №1071713) у судових засіданнях 18.05.2021; 22.06.2021; 25.08.2021; 21.09.2021; 12.10.2021; 21.10.2021; 04.11.2021.
Вказаний Опис (деталізація) виконаних робіт підписано керуючим партнером Адвокатського об`єднання «Адвокатська компанія «А.З.Партнери» А.З. Зубачем та погоджено директором ТзОВ «Галімпекс-Транс» О.В. Глушко.
08.11.2021 виконавцем виставлено замовнику до оплати рахунок №11/08-1 на оплату правничої допомоги згідно п. 1.2.1, 1.2.2 та 1.2.3 договору №б/н від 14.12.2020, за період з 01 березня 2021 р. до 05 листопада 2021 року, Акт від 08.11.2021 на суму                         30   600,00грн. З врахуванням часткового (авансового) платежу 20.08.2021 в розмірі                        12   200,00грн сума до оплати складає 18   400,00грн.
Шнир Ярослав Богданович є адвокатом та представником позивача, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Ордеру від 18.05.2021 серія ВС №1071713.
15.11.2021 відповідачем подано  клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, у якому зазначає про істотне перевищення та заявлення неспівмірно вищої суми судових витрат в порівнянні з попереднім (орієнтовним) розрахунком судових витрат, суперечливими фактами щодо встановлення у договорі про надання правової допомоги її вартості, а також зміни ціни позову під час розгляду справи судом. Відповідач зазначає про неспівмірність понесених позивачем судових витрат на оплату послуг професійної правничої допомоги із ціною позову, значенням справи для сторін та діями учасників справи і просить суд відмовити позивачу у стягненні судових витрат на сплату судового збору та зменшити розмір судових витрат позивача на оплату послуг професійної правничої допомоги.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст.2ГПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;
3) розподіл судових витрат (ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.8 ст.129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Разом із тим згідно зі ст.15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Відповідно до ч.4 ст.126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст. 126 цього Кодексу).
У відповідності до ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Згідно ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Суд зазначає і аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020р. у справі №904/4507/18, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.
Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання до дійсності такого зобов`язання.
Згідно з ч.5 ст.126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Отже, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (аналогічну правову позицію викладено зокрема в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28.09.2021 у справі №918/1045/20).
Згідно п.2 ч.5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує чи є розмір таких витрат обгрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Відповідно до ч.6 ст. 129 ГПК України, якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування. істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.
Відповідно до ч.8 ст.129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до ч.ч.1-3 ст.221 ГПК України у випадку, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог; для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог; у випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.
Як правомірно встановлено судом першої інстанції та вбачається із матеріалів справи, позивачем при поданні позовної заяви до господарського суду надано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, згідно якого позивач очікував понести у зв`язку із розглядом справи судові витрати в розмірі 16   784,00грн у вигляді сплаченого за подання до господарського суду позовної заяви судового збору та 20   000 грн судових витрат на оплату послуг професійної правничої допомоги.
Щодо посилання скаржника на те, що викладені в заяві позивача факти є суперечливими, судова колегія зазначає, що згідно наданого позивачем Опису (деталізації) виконаних робіт зазначено про надання замовнику за договором послуг в період з 01.03.2021 по 05.11.2021 тривалістю 6 год. на опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні відносини; формування правової позиції; консультування щодо необхідності отримання додаткових матеріалів (доказів) для справи; здійснення розрахунків пені, інфляційних та 3-х відсотків річних; підготовка позовної заяви в Господарський суд Львівської області про стягнення заборгованості з КОРПОРАЦІЯ "ЕНЕРГОРЕСУРС-ІНВЕСТ" за договором №05102015/1 від 05.10.2015 про надання послуг з організації перевезень вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні і транспортно-експедиторське обслуговування (з необхідним пакетом для подання в суд), а сам по собі факт укладення договору 14.12.2020, з огляду на характер, час виконання та тривалість затраченого адвокатом часу на надання відповідних послуг не свідчить про негайне виконання сторонами умов договору від 14.12.2020.
Щодо посилання скаржника на те, що позивачем не подано суду уточненого попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат у справі при поданні до господарського суду заяви про зменшення розміру позовних вимог судова колегія зазначає, що, в силу приписів ч. 1 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Відтак, обов`язок позивача подавати уточнений попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат у справі при поданні заяви про зменшення розміру позовних вимог не передбачений чинним процесуальним Законом.
Окрім того в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази у спростування обставин дійсності, необхідності та розумності понесених позивачем судових витрат на оплату послуг професійної правничої допомоги, а також не доведено в порядку ч.5 ст.126 ГПК України неспівмірності здійснених позивачем витрат на оплату послуг професійної правничої допомоги із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
З врахуванням вищенаведеного, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції, що подані позивачем в обґрунтування витрат на професійну правничу допомогу докази в своїй сукупності підтверджують дійсність, необхідність та розумність таких витрат для забезпечення належного захисту прав позивача під час розгляду справи №914/1134/21 Господарським судом Львівської області.
Отже, сума документально підтверджених понесених позивачем судових витрат у справі на оплату послуг професійної правничої допомоги становить 30   600,00грн і складається з передбаченого у п.4.1 договору гонорару в розмірі 15   000,00грн, оплати винагороди за представництво в судових засіданнях з розрахунку 800,00грн за одне засідання та передбаченого у п.4.4 договору гонорару успіху в розмірі 10   000,00грн.
При цьому, загальна сума понесених позивачем судових витрат на оплату послуг професійної правничої допомоги в розмірі 30   600,00грн, в тому числі 10   000,00грн передбаченого п.4.4 договору гонорару успіху з врахуванням недоведення відповідачем неспівмірності здійснених позивачем витрат на оплату послуг професійної правничої допомоги із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи та істотного перевищення суми судових витрат в порівнянні з заявленими у попередньому (орієнтовному) розрахунку суми судових витрат, не призводить до порушення критеріїв дійсності, необхідності та розумності понесених позивачем судових витрат на оплату послуг професійної правничої допомоги.

Враховуючи вищенаведене. часткове задоволення позову, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, судова колегія погоджується із судом першої інстанції щодо доведеності, дійсності, необхідності та розумності понесення позивачем витрат на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 30   600,00грн.
Отже, заяву ТОВ "Галімпекс-Транс" про стягнення судових витрат на правову допомогу слід задоволити частково, розподіливши понесені позивачем судові витрати на оплату послуг професійної правничої допомоги в розмірі 30   600,00грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог та стягнути з відповідача на користь позивача               27 724,57грн  судових витрат на оплату послуг професійної правничої допомоги, в решті судові витрати позивача в розмірі 2 875.43грн на оплату послуг професійної правничої допомоги покласти на позивача.
Рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.
Відповідно до чинного законодавства рішення суду є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України. Оскаржувані рішення вказаним вимогам відповідають.
Враховуючи встановлені обставини справи, межі перегляду оскаржуваних рішень, доводи сторін, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають до задоволення, відтак оскаржувані судові рішення слід залишити без змін.
На підставі наведеного та відповідно до вимог ст.ст. 129, 269, 270, 273, 275,276, 282- 284 ГПК України, 
Західний апеляційний господарський  суд  ПОСТАНОВИВ:

1.Рішення Господарського суду Львівської області від 04.11.2021 та додаткове рішенням Господарського суду Львівської області від 18.11.2021 у справі №914/1134/21 залишити без змін, апеляційну скаргу Корпорації “Енергоресурс-інвест”, м.Львів №1477 від 03.12.2021 залишити без задоволення.
2.Судові витрати за перегляд судових рішень в апеляційному порядку покласти на скаржника.
3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Справу повернути Господарському суду Львівської області.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 09.03.2022.

Головуючий суддя                                                               Галушко Н.А.

Суддя                                                                                    Желік М.Б.

Суддя                                                                                    Орищин Г.В.