Справа № 991/8589/21
Провадження 1-кс/991/8719/21

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
22 грудня 2021 року                                                                                 м. Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
представника заявника ОСОБА_3 – адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засідання скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

20.12.2021 до Вищого антикорупційного суду надійшла скарга   ОСОБА_3 від 16.12.2021 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України (далі – НАБУ), яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі – ЄРДР) про вчинення кримінального правопорушення за його заявою від 06.12.2021. 

1.Зміст поданої скарги

У своїй скарзі ОСОБА_3 вказує, що 06.12.2021 ним, відповідно до вимог статей 214, 216 КПК України, на адресу Львівського територіального управління НАБУ було скеровано заяву про вчинення кримінального правопорушення. 
У вказаній заяві ОСОБА_3 просив внести відомості до ЄРДР та розпочати кримінальне провадження за фактом вчинення кримінальних правопорушень, зазначених у відповідній заяві, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 364, 365, 371, 372, 374, 375 КК України. 
Водночас, станом на момент звернення зі скаргою, всупереч положенням ст. 214КПК України, уповноваженими особами Львівського територіального управління НАБУ рішення за вказаною заявою прийнято не було і відомості до ЄРДР не внесені. 
Враховуючи вказане, заявник просить задовольнити його скаргу та зобов`язати уповноважених службових осіб НАБУ внести відомості до ЄРДР про кримінальні правопорушення, викладені у його заяві від 06.12.2021 та розпочати досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

2.Позиція учасників судового засідання

У судовому засідання представник заявника у повному обсязі підтримав доводи поданої скарги і просив її задовольнити. На пояснення НАБУ представник заявника вказав, що вони не містять належного обгрунтування щодо відмови внесення відомостей, викладених у заяві, до ЄРДР. Так, обставини, зазначені у заяві вказують на ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 КК України, що у відповідності до норм КПК України належить до підслідності НАБУ. Заява є не анонімна та обгрунтована, а тому детективами НАБУ вчинено бездіяльність. Щодо строку звернення із скаргою до Вищого антикорупційного суду, представник заявника вважає, що звернувся у строк. Він не заперечує, що отримання відповідної заяви службовими особами НАБУ могло відбутися лише 17.12.2021, однак навіть з цієї дати детективами НАБУ не вчинено дії в строк, передбачений ст. 214 КПК України.
Представник НАБУ в судове засідання не з`явився, однак до його початку надіслав письмові пояснення, в обґрунтування яких зазначив, що вказану заяву ОСОБА_3 Львівське територіальне управління НАБУ отримало 17.12.2021. У вказаній заяві не наведено достатніх об`єктивних даних та конкретних фактів, що можуть свідчити про вчинене службовими особами ГУНП у Тернопільській області та Тернопільської окружної прокуратури кримінального правопорушення, здійснення досудового розслідування якого віднесено до підслідності детективів Національного бюро. Також у поясненнях вказано, що заявник фактично намагається оскаржити дії правоохоронних органів при здійсненні досудового розслідування поза межами процесуального порядку, однак НАБУ не наділене повноваженнями встановлювати або оцінювати дії інших правоохоронних органів, що проводяться оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове розслідування, натомість така оцінка має здійснюватися прокурором або слідчим суддею. 
З перелічених заявником злочинів, НАБУ підслідне лише передбачений ст. 364 КК України, однак, заявником не було зазначено про обставини, які б дійсно вказували на його вчинення, зокрема, не вказано про будь-яке використання службового становища з метою отримання неправомірної вигоди та завдання істотної шкоди, що є необхідними умовами для кваліфікації дій за вказаною статтею. 
Інші вказані заявником злочини, передбачені статтями 365, 371, 372, 374, 375 КК України не віднесені до підслідності детективів НАБУ.
Враховуючи вказані обставини, представник НАБУ вказує, що відсутні підстави для внесення відомостей до ЄРДР. 
Про вказані обставини заявника було повідомлено листом від 21.12.2021 за №21-188/39279 та надано відповідні роз`яснення. 
Крім того, у поясненнях представник НАБУ зазначає, що заявник вже раніше звертався до НАБУ з аналогічною за змістом заявою, зареєстрованою 28.10.2021 за вх. № К-13945, яка була скерована до Територіального управління ДБР у м. Львові, про що також було проінформовано заявника. 
Враховуючи вказане, представник НАБУ у своїх поясненнях просить відмовити у задоволені поданої скарги та розглянути її за його відсутності.

Керуючись положеннями ч. 3 ст. 306 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглядати скаргу за відсутності представника особи, бездіяльність якої оскаржується, оскільки це не є перешкодою для розгляду відповідної скарги.

3.Мотиви та оцінка суду

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому КПК України.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР.
Отже, бездіяльність яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР наступає після спливу 24 годин з моменту подання заяви про кримінальне правопорушення.
Як зазначає представник НАБУ, заява ОСОБА_3 від 06.12.2021 була отримана ними лише 17.12.2021 та зареєстрована за вх. № К-16427. У свою чергу, відповідно до інформації з сайту АТ «Укрпошта» щодо відстеження поштового відправлення за трек-номером №0405047824176, така заява була вручена представнику отримувача за довіреністю лише 18.12.2021. Хоча надані детективом слідчому судді відомості щодо точної дати отримання заяви відрізняються і причини таких розбіжностей встановити не вдалось, слідчий суддя виходить з того, що в будь-якому разі отримання заяви представниками НАБУ відбулось не раніше 17.12.2021. 
Водночас, до Вищого антикорупційного суду зі скаргою на бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР, заявник звернувся до моменту такого отримання, а саме – 16.12.2021, що вбачається із відмітки поштового відділення на відповідному конверті.
Тобто на момент звернення до суду зі скаргою ОСОБА_3 з боку уповноважених службових осіб Національного антикорупційного бюро України не існувало бездіяльності щодо невнесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення протягом строку, встановленого КПК України. 
Вказане свідчить, що на момент звернення з цією скарго, був відсутній факт порушеного права, для захисту якого передбачено встановлений п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України механізм оскарження, а тому наявні підстави для відмови в задоволенні поданої скарги.
Крім того, слідчий суддя вважає, що навіть за умови вчасного звернення ОСОБА_3 із відповідною скаргою, вона все одно не підлягає задоволенню, оскільки у поданій ним заяві відсутні відомості про вчинене кримінальне правопорушення, які мали б бути внесені до ЄРДР в порядку ч. 1 ст.214 КПК України. 
Так, згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Відповідно до ч. 2 ст. 214 КПК України, досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. 
За змістом п.4 ч. 5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела. При цьому, об`єктивними даними, які можуть свідчити про наявність ознак злочину є відомості, що підтверджують реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення).
Вказані положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому наявність фактичних даних, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, має бути критерієм внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та початку досудового розслідування.
З наведених положень вбачається, що слідчий та прокурор хоча і не проводять до моменту внесення відомостей у ЄРДР перевірку обставин, викладених у заяві, однак аналізують її зміст, і саме ця інформація дає змогу визначити, чи містить заява достатньо відомостей про вчинення кримінального правопорушення.
Таким чином, внесенню до ЄРДР в порядку ч. 1 ст. 214 КПК України підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення.
Саме такий механізм початку досудового розслідування надає кожній особі право заявляти про їх вчинення та очікувати, що за відповідними фактами буде розпочате розслідування, водночас забезпечує можливість здійснювати досудове розслідування виключно за фактами вчинення кримінальних правопорушень та захищає інших осіб від необґрунтованого кримінального переслідування та процесуального примусу.
Вказане узгоджується з практикою Верховного Суду, який у своїх постановах наголошує на такому: 
(1) «... якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин ...» (постанова ККС ВС від 16.05.2019 у справі № 761/20985/18); 
(2) «… слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР» (постанова ККС ВС від 30.09.2021 у справі № 556/450/18).
З урахуванням викладеного, бездіяльність, передбачена п.1. ч.1 ст. 303 КПК України, може бути констатована лише у випадку, якщо відповідна заява чи повідомлення містять відомості саме про кримінальне правопорушення.
З долученої до скарги заяви вбачається, що ОСОБА_3 порушував у ній питання про необхідність внесення відомостей про кримінальні правопорушення до ЄРДР за фактом допущених прокурорами Тернопільської окружної прокуратури та слідчими СВ Тернопільського відділу поліції ГУ НП в Тернопільській області службових правопорушень, які призвели до істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, у тому числі до грубого порушення його права на захист, його охоронюваних прав, свобод та інтересів як учасника кримінального провадження. 
На переконання заявника, такі порушення призвели до незаконного та безпідставного притягнення його до кримінальної відповідальності, незаконного застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та звернення до суду з обвинувальним актом щодо нього. 
Вказані обставини, на думку заявника, свідчать про вчинення злочинів, передбачених ст. 364, 365, 371, 374, 375 КК України і тому у своїй заяві просив внести відповідні відомості про такі злочини до ЄРДР в порядку ч. 1 ст. 214 КПК України. 
Водночас, у своїй скарзі на невнесення відповідних відомостей за його заявою ОСОБА_3 просить зобов`язати уповноважених осіб НАБУ внести відомості лише за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України. Тому, враховуючи, що слідчий суддя обмежений вимогами та доводами поданої скарги та уповноважений здійснювати розгляд лише тих питань, які віднесені до підсудності Вищого антикорупційного суду, перевірці підлягають лише обставини невнесення відомостей про кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 364 КК України. 
Так, у ході аналізу поданої заяви та скарги, слідчим суддею не встановлено відомостей, які могли б об`єктивно свідчити про ймовірність вчинення вказаного кримінального корупційного правопорушення, а заявником не наведено будь-яких вагомих обставин, існування яких обґрунтовує необхідність початку досудового розслідування. 
У поданій заяві відсутні конкретні відомі заявнику обставини вчинення службовими особами Тернопільської окружної прокуратури та Тернопільського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області дій, які б містили хоча б загальні ознаки об`єктивної сторони злочину, відповідальність за який передбачена ч.2 ст. 364 КК України, а саме – зловживання владою або службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки. 
Так, заявник не зазначає, які конкретні дії чи бездіяльність вказують на зловживання з боку відповідних службових осіб та свідчать про використання наданих їм повноважень всупереч інтересам служби, так само не обґрунтовує, у чому полягав їх корисливий інтерес і за рахунок чого мало відбуватись отримання неправомірної вигоди. Також слідчий суддя вважає, що заявник помилково визначає як тяжкі наслідки, в розумінні ст. 364 КК України, завдану йому моральну шкоду та грубе порушення його прав як учасника кримінального провадження. 
Натомість, у заяві висловлене загальне припущення про ймовірне вчинення протиправних дій, яке він робить, ґрунтуючись виключно на суб`єктивному уявленні щодо правомірності рішень і дій працівників оперативних підрозділів, слідчих та прокурорів у кримінальному провадженні щодо нього. 
Слідчий суддя вважає, що самих лише припущень заявника та незгоди з процесуальними рішеннями недостатньо для висновку про наявність кримінальних правопорушень, тим більше, такі припущення не можуть бути підставою для початку досудового розслідування. У даному випадку невиправданим є застосування механізму кримінального переслідування та процесуального примусу для дослідження інформації, зазначеної у поданій ОСОБА_3 заяві.
У цьому контексті, слідчий суддя наголошує, що оцінка законності та обґрунтованості рішень, процесуальних та слідчих дій, прийнятих і проведених у межах кримінального провадження, яке вже перебуває на стадії судового провадження, належить до повноважень складу суду, визначеного для розгляду відповідного кримінального провадження. Викладені у заяві ОСОБА_3 доводи очевидно потребують аналізу низки взаємопов`язаних рішень та дій у кримінальному провадженні відносно нього і вимагають оцінки заперечень сторони обвинувачення на такі зауваження, оцінка таких доводів безпосередньо впливає на висновки щодо допустимості та належності зібраних у такому провадженні доказів, а тому має здійснюватися лише визначеним для його розгляду складом суду на стадії судового провадження в порядку, визначеному КПК України. 
Заявник, подаючи відповідну заяву про вчинення кримінальних правопорушень та звертаючись до слідчого судді зі скаргою на невнесення в ЄРДР відомостей по такій заяві, намагається обійти встановлений законодавством порядок оскарження і оцінки рішень, дій та бездіяльності осіб, що проводили досудове розслідування у кримінальному провадженні відносно нього. Такі дії заявника не відповідають цілям та меті, для досягнення яких законодавцем передбачено механізм оскарження бездіяльності щодо невнесення відомостей про кримінальні правопорушення до ЄРДР. 
Тому, на переконання слідчого судді, ініціювання кримінального провадження за відповідними фактами може призвести до безпідставного залучення осіб в сферу впливу кримінального процесу, а також необґрунтованого витрачання сил і засобів правоохоронних та судових органів. 
Враховуючи викладене, слідчий суддя констатує відсутність стверджуваної заявником бездіяльності з боку уповноважених осіб НАБУ, що є підставою для відмови у задоволенні його скарги.

Керуючись статтями 214, 303, 304, 306, 307, 309, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя
ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення – відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду впродовж п`яти днів з дня отримання її копії.
Ухвала набирає законної сили після закінчення п`ятиденного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі її подання ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя                                                                  ОСОБА_1