Ухвала
іменем України
10 лютого 2022 року
м. Київ
справа №127/16420/21
провадження №51-573ск22
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 05 листопада 2021 року,   
встановив:
Вказаною ухвалою на підставі п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК повернуто ОСОБА_4 його апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 30 серпня 2021 року, якою відмовлено в задоволенні скарги останнього на бездіяльність начальника Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного  реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення.
У касаційній скарзі  ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу апеляційного суду й  призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Зазначає, що 30 серпня 2021 року в суді першої інстанції було проголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду першої інстанції, а  її повний текст він отримав по пошті лише                              30 жовтня 2021 року та подав апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції                  04 листопада 2021 року, а тому вважає, що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, який складає відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК                        5 днів із дня її оголошення,  ним не пропущений.
Перевіривши доводи касаційної скарги та долучені до неї копію судового рішення, колегія суддів не вбачає підстав для відкриття касаційного провадження.
Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Згідно з  ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим                  і вмотивованим. Законним та обґрунтованим є рішення, ухвалене компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно                до ст. 94 вказаного Кодексу, тобто кожен доказ оцінюється з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів – з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Доводи, наведені в касаційній скарзі ОСОБА_4 щодо істотного порушення вимог кримінального процесуального закону судом апеляційної інстанції, які, на його думку,  полягали в тому, що цей суд, керуючись положеннями п. 4 ч. 3                         ст. 399 КПК безпідставно повернув йому його апеляційну скаргу,                                                     є необґрунтованими з огляду на таке.
Так, згідно з п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Відповідно до ч. 3 ст. 395 КПК якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує або, якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення 
Зі  змісту ухвали апеляційного суду вбачається, що ОСОБА_4 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вказану ухвалу слідчого                        судді з пропуском строку на  апеляційне оскарження і клопотання про поновлення цього строку не заявляв. 
Керуючись п. 4  ч. 3 ст. 399 КПК, апеляційний суд ухвалою від 05 листопада                     2021 року повернувапеляційну скаргу, оскільки вона була подана після закінчення строку апеляційного оскарження й особа, яка її подала, не порушувала питання про його поновлення.
Обґрунтовуючи своє рішення, апеляційний суд послався на той факт,  що при  розгляді справи в суді першої інстанції 30 вересня 2021 року ОСОБА_4  брав участь та був присутній при проголошенні вступної та резолютивної частин ухвали слідчого судді, що не заперечує і сам скаржник в касаційній скарзі, де також було роз`яснено порядок та строки його оскарження, а тому останній був належним чином обізнаний про зміст цієї ухвали та строк її оскарження.
Аргументованих доводів, які би вказували на неправильність прийнятого апеляційним судом рішення ОСОБА_4   в касаційній скарзі не навів.
Ухвала апеляційного суду є належно обґрунтованою та вмотивованою, і за своїм змістом відповідає вимогам ст. 370 КПК.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення касаційної скарги немає.
На підставі викладеного та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428, ст. 441 КПК, Верховний Суд
постановив:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 05 листопада 2021 року відмовити.  
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:

ОСОБА_1                          ОСОБА_2                           ОСОБА_3