П О С Т А Н О В А
     І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

  7 лютого 2022 року                                                                                              місто Київ 
 
                                                                                       справа № 761/27041/19
                                                                                   провадження №22-ц/824/2130/2022
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поліщук Н.В., Соколової В.В., за участю секретаря судового засідання - Журавльова Д.Д.
 
Сторони:
 
Позивач - ОСОБА_1 
Відповідач - Сиджента Кроп Протекшн АГ (Syngenta Grop Protection AG)
Відповідач - Товариство з  обмеженою відповідальністю - «Н.С.Т. Україна»
Відповідач - ДП «Український інститут інтелектуальної власності»
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві апеляційну скаргу  ОСОБА_1 ,  подану адвокатом Гуком Андрієм Руслановичем,
 
на ухвалу Шевченківського  районного суду м.Києва від 30 вересня  2021  року, постановлену у складі судді Пономаренко Н.В.,
 
   у справі за  позовом ОСОБА_1 до Сиджента Кроп Протекшн АГ (Syngenta Grop Protection AG), Товариства з  обмеженою відповідальністю - «Н.С.Т. Україна», третя особа: Н.С.Т. Нью Сайенс Технолоджіс Лімітед ( N/S/T/ NEW SCIENCE TECHNOLOGIES LIMITED) про припинення порушення прав власника знаку для товарів і послуг, заборону використання знаку для товарів і послуг та зустрічним позовом Сиджента Кроп Протекшн АГ (Syngenta Grop Protection AG) до ОСОБА_1 , ДП «Український інститут інтелектуальної власності», треті особи: Н.С.Т. Нью Сайенс Технолоджіс Лімітед ( N/S/T/ NEW SCIENCE TECHNOLOGIES LIMITED), Товариство з  обмеженою відповідальністю - «Н.С.Т. Україна» про визнання недійсним свідоцтва на торгівельну марку повністю та зобов`язання вчинити дії, -
 
В С Т А Н О В И В:
 
У  грудні  2020 року   позивач Сиджента Кроп Протекшн АГ (Syngenta Grop Protection AG), в інтересах якого діє адвокат Прохорова Г.О., звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просив визнати недійсним свідоцтво України № НОМЕР_1 від 25 вересня 2015 року на торгівельну марку «ІНФОРМАЦІЯ_1» повністю; зобов`язати  ДП «Український інституту інтелектуальної власності» внести відомості до Державного реєстру  свідоцтв України на торгівельні марки  стосовно визнання недійсним повністю свідоцтва України на торгівельну марку № НОМЕР_1 від 25 вересня 2015 року та здійснити публікацію про це в офіційному електронному бюлетені Національного органу інтелектуальної власності.
Позов обґрунтовано тим, що  знак для товарів і послуг  « ІНФОРМАЦІЯ_1 »  за свідоцтвом України № НОМЕР_1 від 25 вересня 2019 року не відповідає умовам надання правової охорони, а свідоцтво на нього було видано ОСОБА_1 внаслідок подання заявки із порушенням прав інших осіб, що є підставою для визнання свідоцтва України № НОМЕР_1 на знак для товарів і послуг ІНФОРМАЦІЯ_1  недійсним.
Невідповідність знака « ІНФОРМАЦІЯ_1 »  за свідоцтвом України № НОМЕР_1 умовам надання правової охорони ґрунтується на тому, що оспорюваний знак, зареєстрований на користь ОСОБА_1 , може ввести в оману щодо особи, яка надає послуги, - компанії Н.С.Т. Нью Сайенс Технолоджіс Лімітед ( N/S/T/ NEW SCIENCE TECHNOLOGIES LIMITED); суперечить публічному порядку, принципам гуманності і моралі; відтворює твір мистецтва без згоди власника авторського права. 
Компанія Н.С.Т. Нью Сайенс Технолоджіс Лімітед ( N/S/T/ NEW SCIENCE TECHNOLOGIES LIMITED) є розробником супутникової системи дистанційного контролю сільськогосподарських угідь «ІНФОРМАЦІЯ_1» . Компанія розробила веб-сайт http://www.ІНФОРМАЦІЯ_1.com та зареєструвала відповідний домен ІНФОРМАЦІЯ_1.com 11 червня 2012 року, тобто за довго до дати подання заявки ОСОБА_1 на оспорюваний знак ( 5 червня 2015 року ). Компанія на дату подання заявки ОСОБА_1 заявки на оспорюваний знак, вже протягом тривалого часу, принаймні з 2012 року, використовувала в Україна знак «ІНФОРМАЦІЯ_1» для інформування широкого кола осіб про свою господарську діяльність, пов`язану з наданням послуг 42 класу МКТП, як безпосередньо здійснювану, так і здійснювану  на основі взаємодії з іншими суб`єктами підприємницької діяльності, а також для  позначення всесвітньо відомої системи супутникового моніторингу посівів у світі, що безумовно є достатнім для того, щоб асоціювати таке позначення з  компанією  Н.С.Т. Нью Сайенс Технолоджіс Лімітед.
Позивач, будучи провідною сільськогосподарською компанією світу, лідером з виробництва засобів захисту рослин,  у серпні-вересні 2019 року придбала у Компанії Н.С.Т. Нью Сайенс Технолоджіс Лімітед ( N/S/T/ NEW SCIENCE TECHNOLOGIES LIMITED) систему ІНФОРМАЦІЯ_1 та всі пов`язані з нею активи.
Недобросовісне отримання ОСОБА_1 виключних прав інтелектуальної власності на знак « ІНФОРМАЦІЯ_1 » створює позивачу  перешкоди доступу на ринок, зокрема, шляхом подання позову про заборону використання знака « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в Україні. Такими діями відповідач порушує охоронюваний законом інтерес позивача, який полягає у прагненні безперешкодно здійснювати господарську діяльність в Україні та реалізовувати правомірно набуте право попереднього користувача на знак « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».
У вересні 2021 року позивач Сиджента Кроп Протекшн АГ (Syngenta Grop Protection AG) звернувся з заявою про вжиття заходів  забезпечення позову, посилаючись на те, що  існує реальна загроза того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливими виконання рішення суду.  Заходи забезпечення позову, які просить вжити позивач,  співвідносяться з предметом позову, існує конкретний зв`язок між заходами забезпечення позову і предметом позову, і такі заходи спроможні забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову, не призводячи при цьому до суттєвого обмеження прав відповідачів  чи інших осіб.
Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 30 вересня 2021 року  заяву  представника позивача Сиджента Кроп Протекшн АГ (Syngenta Grop Protection AG) адвоката Прохорової Г.О. задоволено. 
Заборонено ОСОБА_1 до набрання законної сили  судовим рішенням у справі у будь-який спосіб передавати повністю чи частково право власності на торговельну марку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за свідоцтвом України № НОМЕР_1 , надавати будь-якій особі дозвіл (ліцензію) на використання торговельної марки « ІНФОРМАЦІЯ_1» за свідоцтвом України № НОМЕР_1 , в тому числі на підставі ліцензійного договору, а також укладати з будь-якими особами будь-які інші договори щодо розпорядження майновими правами інтелектуальної власності на торговельну марку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за свідоцтвом України № НОМЕР_1 , а також відмовлятися повністю чи частково від свідоцтва України № НОМЕР_1 на торговельну марку «ІНФОРМАЦІЯ_1».
Заборонено ДП «Український інститут інтелектуальної власності» до набрання законної сили судовим рішенням у справі приймати рішення про внесення змін до Державного реєстру  свідоцтв України на торгівельні марки щодо передання виключних майнових прав інтелектуальної власності на торговельну марку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за свідоцтвом України № НОМЕР_1 іншим особам та щодо припинення  дії свідоцтва  України  № НОМЕР_1   у зв`язку із повною або частковою відмовою від нього власником зазначеного свідоцтва, вносити  відповідні зміни до Державного реєстру  свідоцтв України на торгівельні марки  та здійснювати пов`язані з цим публікації в офіційному бюлетені Національного органу інтелектуальної власності.
Не погоджуючись з таким судовим рішенням, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Гук А.Р. подав апеляційну скаргу, в який  просить скасувати ухвалу суду першої інстанції і ухвали нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову. На думку апелянта, позивачем не підтверджено існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову та не надано доказів недобросовісної поведінки відповідача. Тому відповідач розглядає застосовані заходи забезпечення позову як обмеження його суб`єктивних прав, свобод та інтересів без наявної на це необхідності і вважає, що підстави для застосування таких заходів відсутні.
У відзиві представник позивача адвокат Прохорова  Г.О. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. У відзиві посилається на те, що апеляційна скарга є необґрунтованою, безпідставною, а ухвала є законною,обґрунтованою та винесена із дотриманням норм процесуального права.
В судове засідання ОСОБА_1 , представник ДП «Український інститут інтелектуальної власності», представники третіх осіб: Н.С.Т. Нью Сайенс Технолоджіс Лімітед ( N/S/T/ NEW SCIENCE TECHNOLOGIES LIMITED), ТОВ «Н.С.Т. Україна» не з`явилися, про день, час, місце розгляду справи повідомлені, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, причини своєї неявки суду не повідомили, у зв`язку з чим колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у їх відсутність відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України.
Представник позивача компанії Сиджента Кроп Протекшн АГ (Syngenta Grop Protection AG) адвокат Прохорова Г.О. проти доводів апеляційної скарги заперечувала і просила постановлену судом першої інстанції ухвалу як законну і обґрунтовану залишити без змін.
Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., вислухавши пояснення осіб, які з`явились в судове засідання,  перевіривши законність і обґрунтованість постановленої судом першої інстанції ухвали,  суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає  задоволенню, виходячи з наступного.
Постановляючи ухвалу про вжиття заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що  між сторонами дійсно наявний спір, заява про забезпечення позову стосується предмета судового дослідження, а отже існує зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог. Заходи забезпечення позову, які просить вжити позивач, можуть забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову. При цьому, судом враховано, що обраний вид забезпечення позову відповідає вимогам процесуального законодавства, а також не перешкоджатиме господарській діяльності відповідача або іншим третім особам.  Крім того, врахувавши положення ст.154 ЦПК України, тимчасовий характер заходів забезпечення позову та відсутність можливих збитків у відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, суд вважав, необхідності у застосуванні заходів зустрічного забезпечення немає.
Такий висновок суду першої інстанції є правильним з огляду на наступне.
 Відповідно до положень  ЦПК України:
-суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову; забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів може  істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом (ст.149 ЦПК України);
Позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту  на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави;  «) забороною вчиняти  певні дії; 3) встановленням обов`язку  вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних відносин; ;) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого  документа, який  оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною РАдою України ( ч.1 ст.150 ЦПК України);
- заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюються для забезпечення морської вимоги, мають бути спів мірними із заявленими позивачем вимогами ( ч.3 ст.150 ЦПК України);
- не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті ( ч.10  ст.150 ЦПК України).
У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється  судом, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
У справах,  пов`язаних з визнанням охоронних документів недійсними, можливе застосування заходів до забезпечення позову у вигляді заборони відповідачеві - володільцеві спірного документа передавати будь-які особі (особам)  право власності на об`єкт інтелектуальної власності  та/або надавати будь-якій особі (особам) дозвіл (видавати ліцензію) на використання об`єкта інтелектуальної власності; заборони  ДП «Український інститут інтелектуальної власності» приймати рішення  про внесення будь-яких змін до Державного реєстру патентів/свідоцтв України стосовно даного  об`єкта інтелектуальної власності, вносити відповідні зміни до даного Реєстру та здійснювати пов`язані з цим публікації в офіційному бюлетені «Промислова власність». У разі оспорювання міжнародної реєстрації торговельної марки суд з урахуванням конкретних обставин справи може заборонити власникові відповідної торговельної марки здійснювати будь-які з передачі відповідних прав іншим особам до розгляду справи по суті.
Такі заходи мають на меті, зокрема запобігти невиправданому розширенню кола осіб, прав та інтересів яких стосуватиметься судове рішення, а відтак - утрудненню чи неможливості виконання цього рішення.
Предметом позову у цій справі  є, зокрема, визнання недійсним свідоцтва України № НОМЕР_1 від 25 вересня 2015 року на торговельну марку «ІНФОРМАЦІЯ_1» і  зобов`язання ДП «Український інститут інтелектуальної власності»  внести відомості до Державного реєстру свідоцтв України на торговельні марки стосовно визнання недійсним повністю свідоцтва України на торговельну марку № НОМЕР_1 від 25 вересня 2015 року та здійснити  відповідну публікацію про це в офіційному бюлетені «Промислова власність»
    Відповідно, в силу об`єктивних обставин, існує ймовірність передачі ОСОБА_1 прав на торговельну марку  за свідоцтвом України № НОМЕР_1 від 25 вересня 2015 року   на користь третіх осіб або ж відмови власника від цього свідоцтва, що призведе  до необхідності залучення до участі у справі осіб, прав і інтересів яких стосуватиметься вирішення даного спору, неможливості виконання рішення суду, у випадку задоволення позову, в зв`язку з наявністю нових власників згаданих свідоцтв на знак для товарів і послуг, а також зумовити необхідність звернення позивача з іншим позовом для захисту його порушених прав.
Безконтрольне розширення кола осіб, прав і інтересів яких стосується вирішення цього спору, та/або передача права власності на зареєстровану за оспорюваним свідоцтвом  торговельну марку іншій особі, яка не бере участі в даному судовому процесі, може не  лише утруднити, але й зробити неможливим виконання рішення суду.
У випадку ж відмови ОСОБА_1 від оспорюваного свідоцтва в силу приписів ст.22 Закону України «Про охорону прав  на знаки для товарів і послуг» ніхто інший, крім колишнього власника свідоцтва, не буде мати права  на повторну реєстрацію знака протягом трьох років після припинення дії свідоцтва.
Обрані позивачем заходи до забезпечення позову співвідносяться з предметом позову, а отже, й існує прямий зв`язок між заходами до забезпечення позову і предметом позову.
Суд першої інстанції, врахувавши зазначені обставини,  дійшов правильного висновку про наявність підстав до забезпечення позову у спосіб, про який просив позивач, оскільки такі заходи до  забезпечення позову спроможні забезпечити фактичне виконання рішення в разі задоволення позову.
  Доводи апеляційної скарги в тій частині, що  у суду першої інстанції відсутні були підстави для вжиття заходів забезпечення позову з огляду на поведінку відповідача ОСОБА_1 , який протягом восьми місяців розгляду справи в суді не передавав третім особам виключні майнові права інтелектуальної власності на оспорювань марку та не видавав ліцензію на використання оспорюваної торговельної  марки, не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки  таке жодним чином не виключає ймовірність вчинення ОСОБА_1 відповідних дій у майбутньому, і як, наслідок - не виключає істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду.
Крім того, слід зазначити, що сам по собі факт існування ймовірності передачі власником свідоцтва прав на торговельну марку на користь третіх осіб або ж відмови власника від цього свідоцтва вже є достатньою підставою для вжиття заходів до забезпечення позову.
З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права,  є законною та обґрунтованою,  підстав для її скасування чи зміни не вбачається, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу  залишити без змін.
Відповідно до  статті 375 ЦПК України,  суд апеляційної інстанції залишає   апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України,
суд,-
П О С Т А Н О В И В : 
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,  подану адвокатом Гуком Андрієм Руслановичем, залишити без задоволення.
Ухвалу Шевченківського  районного суду м.Києва від 30 вересня  2021  року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з  дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції..

 
Суддя-доповідач:                                                                О.І. Шкоріна  

Судді:                                                                                   Н.В.Поліщук

                                                                                              В.В.Соколова