ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/29618/20                                                  Суддя першої інстанції: Кармазін О.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  12 січня 2022 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача          - Степанюка А.Г.,
суддів                    - Бужак Н.П., Кобаля М.І.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 вересня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправною відмови і зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:
У листопаді 2020 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - Відповідач, ГУ ПФ в м. Києві), в якому просив:
1) визнати протиправною відмову ГУ ПФ в м. Києві від 27.10.2020 в проведенні перерахунку позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 з врахуванням фактичних виплат по заяві ОСОБА_1 від 20.10.2020 з врахуванням рішення Конституційного суду України від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020, рішення Верховного Суду від 16.06.2020 у зразковій адміністративній справі № 620/1116/20 при сукупному стажі судді 26 років 4 місяці 01 день по постанові Шостого апеляційною адміністративного суду від 16.01.2019 (справа № 826/9660/18);
2) зобов`язати ГУ ПФ в м. Києві здійснити перерахунок і виплату позивачу ОСОБА_1 як судді у відставці, щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації в м. Києва № 853 від 16.10.2020 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з врахуванням фактичних виплат, з врахуванням рішення Конституційного суду України від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020, рішення Верховного Суду від 16.06.2020 у зразковій адміністративній справі № 620/1116/20, при сукупному стажі судді 26 років 4 місяці 1 день по постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.01.2019 (справа № 826/9660/18), у розмірі 62 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.06.2021 позов задоволено частково:
- визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (код ЄДР: 42098368), викладену у листі від 27.10.2020 № 2600-0306-8/152742 щодо проведення перерахунку ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 по заяві ОСОБА_1 (20.10.2020 № 14588 ) та на підставі довідки ТУ ДСА України в м. Києві від 16.10.2020 № 853;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, код ЄДР: 42098368) здійснити відносно ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно довідки ТУ ДСА України в м. Києві від 16.10.2020 № 853 з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2021 частково задоволено апеляційні скарги ОСОБА_1 і ГУ ПФ в м. Києві - рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.06.2021 скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким адміністративний позов задоволено частково:
- визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 27.10.2020 в проведенні перерахунку Позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 з врахуванням фактичних виплат по заяві ОСОБА_1 від 20.10.2020 та на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в м. Києві від 16.10.2020 № 853;
- зобов`язано Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації в м. Києві від 16.10.2020 № 853, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020 року у розмірі 62% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
У вересні 2021 року ОСОБА_1 подав до Окружного адміністративного суду міста Києва заяву, адресовану Шостому апеляційному адміністративному суду, в якій просив ухвалити додаткове судове рішення у справі про стягнення з ГУ ПФ в м. Києві на користь ОСОБА_1 4  204,00 грн судових витрат (відшкодування судового збору), сплаченого згідно квитанції від 24.11.2020 №ПН3611300 на суму 1  681,60 грн та від 02.07.2021 №ПН2181970960 на суму 2  522,41 грн.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.09.2021 у задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення відмовлено. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що оскільки рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.06.2021 було скасовано постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2021, то у суду першої інстанції відсутні процесуальні повноваження щодо ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат у цій справі.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та задовольнити вимоги заяви. Свою позицію обґрунтовує тим, що Окружний адміністративний суд міста Києва не був вправі вирішувати указану заяву, оскільки вона була адресована Шостому апеляційному адміністративному суду, а відтак суд першої інстанції був зобов`язаний направити цю заяву разом з матеріалами справи до суду апеляційної інстанції.
Після усунення визначених в ухвалі від 13.10.2021 про залишення апеляційної скарги без руху недоліків ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.12.2021 відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.
Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.12.2021 справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Отже, додаткове рішення у передбачених ст. 252 КАС України випадках вправі ухвалювати саме суд, який ухвалив судове рішення.
Указаний висновок узгоджується й з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 21.02.2020 у справі №2040/5300/18, яка передбачає, що додаткове судове рішення є невід`ємною частиною основного рішення, яким вирішено спір по суті.
Відтак, оскільки рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.06.2021, яким частково задоволені позовні вимоги, скасовано постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2021 із ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог, то суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що у нього відсутні підстави для ухвалення додаткового судового рішення у цій справі.
Щодо посилання Апелянта на те, що, всупереч положень КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва не направив заяву з матеріалами справи до суду апеляційної інстанції та безпідставно розглянув цю заяву, судова колегія вважає за необхідне зазначити таке.
Як вже було зазначено вище, в силу ст. 252 КАС України заяву про ухвалення додаткового судового рішення розглядає суд, який ухвалив судове рішення. Відтак, указані процесуальні правила свідчать й про те, що така заява має подаватися саме до суду, який ухвалив судове рішення.
На користь такого висновку свідчать й положення пп. 15.10 пп. 15 п. 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, якими передбачено, що до визначення Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), можливості вчинення передбачених цим Кодексом дій з використанням підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи такі дії вчиняються в такому порядку: якщо на момент надходження заяви про внесення виправлень, ухвалення додаткового рішення, роз`яснення судового рішення справа у відповідному суді відсутня, суд витребовує справу з суду нижчої інстанції протягом п`яти днів з дня надходження відповідної заяви, а суд нижчої інстанції направляє справу до суду, який її витребував, не пізніше наступного дня з дня надходження відповідної вимоги суду. У такому випадку подана заява розглядається протягом десяти днів з дня надходження справи до суду, який має її розглядати.
З урахуванням наведеного судова колегія приходить до висновку, що у суду першої інстанції після отримання заяви про ухвалення додаткового судового рішення відсутні процесуальні повноваження із направлення такої заяви разом з матеріалами справи до суду апеляційної інстанції.
Не передбачено такого обов`язку і для працівників суду, діяльність яких у відповідній частині регламентується Інструкцією з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженою наказом Державної судової адміністрації України від 20.09.2019 №814.
При цьому судом апеляційної інстанції враховується, що пунктом 5 розділу ІІ указаної Інструкції передбачено, що помилково доставлені до суду документи не реєструються та пересилаються адресату, якщо його місцезнаходження відоме, або повертаються відправнику разом із супровідним листом за підписом керівника апарату суду або визначеної ним відповідальної особи. Викладене свідчить, що указане положення згаданої Інструкції стосується помилково доставлених, а не безпосередньо поданих до суду документів.
З урахуванням наведеного судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції, отримавши подану безпосередньо до канцелярії заяву про ухвалення додаткового рішення від ОСОБА_1 , яка хоча й була адресована Шостому апеляційному адміністративному суду, однак, як неодноразово було підкреслено вище, була подана безпосередньо до Окружного адміністративного суду міста Києва, набув процесуальних повноважень на її розгляд та, з урахуванням положень ч. 4 ст. 252 КАС України, правильно постановив ухвалу про відмову в ухваленні додаткового рішення, оскільки правові підстави для його прийняття у суду були відсутні.
У свою чергу, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що постановлення судом першої інстанції ухвали про відмову в ухваленні додаткового рішення не позбавляла і не позбавляє ОСОБА_1 права звернутися безпосередньо до суду, який ухвалив рішення, із заявою про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат (у спірному випадку до Шостого апеляційного адміністративного суду).
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 252, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, - 

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 вересня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

          Суддя-доповідач                                                                      А.Г. Степанюк 
Судді                                                                                            Н.П. Бужак
                                                                                                    М.І. Кобаль

Повний текст постанови складено та підписано 12 січня 2022 року.