ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/4232/20                                                                              

ДОДАТКОВА   ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року                                                                                            м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача: Бужак Н. П.
Суддів: Костюк Л.О., Степанюка А.Г.
За участю секретаря: Шевченко Е.П.
розглянувши у порядку письмового провадження заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІМАГРЕЙН УКРАЇНА» про стягнення витрат на правничу допомогу за апеляційною скаргою Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 вересня 2021 року, суддя Кузьменко В.А., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІМАГРЕЙН УКРАЇНА» до Офісу великих платників податків ДПС про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення,-

У С Т А Н О В И Л А:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛІМАГРЕЙН УКРАЇНА» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків ДПС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 13 листопада 2019 року №0004434202.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що висновки акту перевірки щодо порушення граничних строків реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних є помилковими, а відтак оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесене на підставі таких висновків, підлягає скасуванню, оскільки ТОВ «ЛІМАГРЕЙН УКРАЇНА» своєчасно зареєструвало податкові накладні від 21 червня 2019 року №76 та від 24 червня 2019 року №101 в Єдиному реєстрі податкових накладних, проте із допущеною технічної помилкою в умовному індивідуальному податковому номері нерезидента здійснені відповідні коригування та зареєстровані нові податкові накладні з виправленим умовним індивідуальним податковим номером нерезидента (з 300000000000 на 100000000000), що відповідач розцінив як порушення законодавчо встановлених термінів реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 вересня 2021 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків ДПС від 13 листопада 2019 року №0004434202 в частині застосування штрафних санкцій у розмірі 785   051,03 грн. В іншій частині адміністративного позову відмовлено. Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІМАГРЕЙН УКРАЇНА» понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 11   775,00 грн (одинадцять тисяч сімсот сімдесят п`ять гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків ДПС. Відмовлено у стягненні витрат на професійну правничу допомогу.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. 
Відповідно до постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2021 року у задоволенні апеляційної скарги відмовлено.
У відзиві на апеляційну скаргу та у заяві від 21.12.2021 представник позивача ТОВ «Лімагрейн Україна» просив стягнути з відповідача понесені судові витрати у зв`язку з розглядом апеляційної скарги.
Зокрема, у заяві від 21.12.2021 представник зазначила, що винагорода (гонорар) Адвокатського об`єднання «Есквайрс» за договором про надання правничої допомоги в суді апеляційної інстанції  складає 89   953,57 грн.
Окрім того, у відзиві на апеляційну скаргу представник позивача вказала, що 02.12.2019 між позивачем та АО «Есквайрс» укладено договір про надання професійної правничої допомоги №01-02/12/19.
Згідно з п.3.1 договору Додатку №4 до договору розмір винагороди (гонорару) адвокатському об`єднанню за надання правової допомоги у суді апеляційної інстанції відповідно до п. 1.3.1 - 1.3.4 Додатку № 33 складає 35   000 грн.
Також, представник позивача вказав на те, що винагорода за успіх складає 54   953,57 грн.
Відповідно до ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що заява про стягнення витрат на правничу допомогу підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.
З матеріалів справи убачається, що в апеляційній інстанції надання правничої допомоги ТОВ «Лімагрейн Україна» здійснював адвокат АО «Есквайрс» Ковальчук Вікторія Леонідівна, що підтверджується долученим до справи ордером серія КС № 895972 від 01.12.2021.
Згідно з частинами 1, 3 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
За змістом частин 1 та 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 
- на професійну правничу допомогу;
- сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;
- пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;
- пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
- пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи. 
Відповідно до ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Частина перша статті 139. Розподіл судових витрат
При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього   Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Положення частин першої та другої статті 134 КАС України кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.
Згідно з пунктом 9 частини першої статті 1 Закону  України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).
Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:
- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;
- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Статтею 30 Закону № 5076-VI передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.
Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.
Отже, виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (частина перша статті 72 КАС України).
За правилами оцінки доказів, встановлених статтею 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Як встановлено судом 02 грудня 2019 між ТОВ «Лімагрейн Україхна» та Адвокатським об`єднанням «Есквайрс» укладено договір №01-02/12/19 відповідно до умов якого Клієнт - Адвокатське об`єднання надає Клієнту професійну правничу допомогу в обсязі, порядку та на умовах, визначених цим договором та додатками до нього.
Згідно з додатком №3 до вищезазначеного договору від 17.02.2020 представництво Клієнта як позивача у суді апеляційної інстанції у випадках апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції у справі включає такий обсяг допомоги:
- підготовка апеляційної скарги/відзиву на апеляційну скаргу, подання документів до суду (п.1.3.1);
- представництво інтересів клієнта під час розгляду справи (п.1.3.2);
- підготовка усіх необхідних процесуальних документів на стадії апеляційного оскарження (п.1.3.3).
17 лютого 2020 року між АО «Есквайрс» та ТОВ «Лімагрейн Україна» укладено додаток №4 до договору про надання професійної правничої допомоги № 01-02/12/19, відповідно до п.3.1 - 3.4 якого зазначено, що розмір винагороди (гонорару), яка сплачується адвокатському об`єднанню за надання професійної правничої допомоги, обсяг і зміст якої визначений у Додатку №4 до Договору та відповідає дорученню  Клієнта становить:
- 55   500 грн без ПДВ за надання правничої допомоги, передбаченої п.1.2.1 - 1.2.6 додатку №3 до Договору;
- 35   000 грн без ПДВ за надання правничої допомоги, передбаченої п. 1.3.1 - 1.3.4 додатку №3 до Договору;
- винагорода за успіх в розмірі 7% від загальної суми штрафу згідно ППР від 13.11.2019 №0004434202, скасованої судом за результатом розгляду позову про визнання протиправним та скасування вказаного ППР;
За змістом п.3.2 Додатку №4 до Договору сторони домовились, що винагорода за успіх підлягає сплаті після набрання законної сили рішенням суду про задоволення вимог.
Визначена у п. 3.1 цього Договору №4 фіксована винагорода (гонорар) підлягає сплаті на умовах 100% попередньої оплати за безготівковим рахунком на рахунок адвокатського об`єднання, зазначений у цьому Додатку №4 протягом 3 днів з дати отримання рахунку на оплату.
До  заяви про ухвалення додаткового рішення представник позивача долучила копію рахунку на оплату « 01-02/12 відь 02 грудня 2021 у розмірі 35   000 грн, копію платіжного доручення від 14 грудня 2021 про сплату Товариством  адвокатскому об`єднанню 35   000 грн, рахунок на оплату № 01-16/12 від 16 грудня 2021 року про сплату винагорорди за успіх товариством адвокатському об`єднанню 54   953,57 грн.
Окрім того, до заяви долучено звіт про надані послуги у даній справі (апеляційне провадження) додаток №1 до акту здачі-приймання (надання послуг) від 15 грудня 2021 №01-15/12 у якому перерахована кількість та найменування наданих послуг.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині п`ятій статті 134 КАС України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.
З огляду на викладене, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Сукупність наведених норм дає підстави для висновку, що витрати, понесені на професійну правничу допомогу, мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року (справа № 826/1216/16) та у постановах Верховного Суду від 23 січня 2020 року (справа №300/941/19), від 31 березня 2020 року (справа №726/549/19).
Вирішуючи питання суми, яка підлягає стягненню на користь позивача, колегія суддів вважає, що вказана у договорі та додатках до нього сума не є справедливою і співмірною як до ціни позову, так і до затрат робочого часу, об`єму самої справи, кількості судових засідань, які  відбулися у справі, складності справи.
Окрім того, колегія суддів виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, а також виходить з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що підлягають стягненню на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10   000 грн.
При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 252, 308, 311,322,  325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІМАГРЕЙН УКРАЇНА»  про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (код ЄДРПОУ 44082145) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІМАГРЕЙН УКРАЇНА» (код ЄДРПОУ 36216459) витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, у розмірі 10 000 грн.
Решту вимог, зазначених у заяві, залишити без задоволення.
Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач:                                                                                Бужак Н.П.

Судді:                                                                                          Костюк Л.О.

                                                                                                    Степанюк А.Г.