КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД  
                   
Справа № 382/139/21                                                                                       Головуючий у 1-й інст. - Колдіна О.О.
Апеляційне провадження 22-ц/824/2807/2022                                                                        Доповідач - Рубан С.М.

 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
       24 січня 2022 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
                                   головуючого судді          Рубан  С.М.
                                   суддів                     Заришняк Г.М., Кулікова С.В. 
                                          
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - Крилової Олени Леонідівни на заочне рішення Яготинського районного суду Київської області від 15 листопада 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,- 
 
В С Т А Н О В И В :
 
           АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Яготинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з відповідача на користь товариства заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 18 березня 2014 року у розмірі 34 191 грн 40 к., станом на 06 грудня 2020 року, яка складається з 28 140 грн, 69 к. заборгованість за тілом кредиту, 6 050 грн 71 к. за простроченими відсотками.
 
Посилається на те, що 18 березня 2014 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та  ОСОБА_1  укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кошти, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом.
 
Відповідач не виконав належним чином свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 06 грудня 2020 року заборгованість становить 34 191 грн 40 к., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 28 140 грн 69 к., заборгованості за простроченими відсотками - 6 050 грн 71 к.
 
          Заочним рішенням Яготинського районного суду Київської області від 15 листопада 2021 року в задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором  - відмовлено.
 
           Не погоджуючись з рішенням суду, 25 листопада 2021 року представник Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - Крилова Олена Леонідівна подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Стягнути з відповідача судові витрати. 
          Посилається на те, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції не звернув увагу на те, що в матеріалах справи міститься виписка по картковому рахунку, яка в розумінні закону є первинним бухгалтерським документом.
           Крім того, посилається на те, що посилання на неознайомлення з умовами та правилами надання банківських послуг не може бути підставою для визнання неукладеними кредитних правовідносин.
             Посилається на те, що умови та Правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору, при яких підпис під ними не потрібен, якщо саме ці Умови та Правила були чинними під час укладення договору.
         Суд безпідставно відмовив у стягненні фактично отриманих кредитних коштів (тіла кредиту). Із розрахунку заборгованості та виписки за картковими рахунками відповідача вбачаються всі операції по зняттю (використанню) кредитних коштів, а також всі операції з часткового погашення заборгованості. Якщо суд не погодився з наданим банком розрахунком заборгованості, він повинен був встановити дійсний розмір заборгованості, а не відмовляти у позові.        
          Від відповідача відзив на апеляційну скаргу не надходив.
 
Відповідно до ч. 1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.
Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з їх недоведеності та необгрунтованості.
Судом вказано, що позивачем не доведено того факту, що відповідачем була отримана кредитна картка 18 березня 2014 року, а також те, що укладався кредитний договір у вказаний день, оскільки такі докази у справі відсутні, при цьому із анкети-заяви від 18 березня 2014 року не вбачається, що відповідач замовив та одержав кредитну картку, та дана заява перевірена працівником банку, а також враховуючи, що позивач не довів одержання відповідачем кредитної картки, оскільки такі докази у справі відсутні, умови кредитування не містять підпису відповідача, також позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження того, що долучені до матеріалів справи Умови та правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору.
Колегія суддів не погоджується з висноком суду виходячи з наступного.
Виходячи з положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 
1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;
2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;
3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;
4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;
5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;
6) як розподілити між сторонами судові витрати;
7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;
8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 264 ЦПК України).    
Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
 
Судом встановлено та апеляційним судом перевірено, що  ОСОБА_1 звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву № б/н від 18 березня 2014 року. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом, у заяві. Відповідач ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви (а.с.25).
 
Із змісту вищевказаної анкети-заяви вбачається, що ОСОБА_2 погоджується з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку.
 
Відповідно до п. п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06 березня 2010 року № СП-2010-256, підписання договору являється згодою клієнта відносно прийняття любого розміру кредитного ліміту, встановленого банком (а. с. 7-60, 61-66).
 
З розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 06 грудня 2020 року по кредитному договору від 18 березня 2014 року рахується заборгованість у розмірі 34 191 грн 40 к. яка складається з 28 140 грн 69 к., заборгованості за тілом кредиту, 6 050 грн 71 к. - за простроченими відсотками (а.с. 7-22).
 
З довідки вбачається, що зазначається про 3 кредитні картки. (а. с. 23-24)
 
Відповідно до ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.
 
Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
 
Відповідно до ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
 
Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі  або  речі,  визначені  родовими ознаками,  у  такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у  строк  та  в порядку, що встановлені договором.
 
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
 
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
 
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
 
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
 
На підтвердження умов кредитування АТ КБ «ПриватБанк» надало суду копію анкети-заяви відповідача  ОСОБА_2 про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк» від 18 березня 2014 року (а.с.25), витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с.26), витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с. 27-59), розрахунок заборгованості  (а.с. 7-18), копію паспорта ОСОБА_1 (а.с.60)  та виписку по особовому рахунку відповідача за період з 18 березня 2014 року по 23 жовня 2020 року (а.с.19-22).
 
Отже, вбачається, що з 18 березня 2014 року між ПАТ «КБ Приватбанк» та ОСОБА_1 виникли договірні відносини щодо користування кредитними коштами в межах кредитного ліміту.
 
Щодо вимог позивача про стягнення з ОСОБА_1  відсотків за користування кредитом, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції та застосовує правову позицію у справі № 342/180/17, висловлену Великою Палатою Верховного суду у Постанові від 3 липня 2019 року щодо того, що Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, не підписаний позичальником, не може вважатися складовою частиною кредитного договору, укладеного шляхом підписання Анкети-заяви.
 
Однак, відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту судом першої інстанції не надано оцінки наявній в матеріалах справи виписки по особовому рахунку відповідача яка, в силу закону, є первинним бухгалтерським документом.
 
З аналізу положень ч. 1 ст. 76, ст. 80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України випливає те, що належним чином дослідити поданий стороною доказ (в даному випадку - розрахунок заборгованості), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду.
 
У даній справі банк на підтвердження наявності заборгованості та її розміру подав до суду розрахунок заборгованості та виписку по кредитному договору.
 
Згідно з положеннями ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
 
Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
 
Отже,виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором.
 
Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц.
 
Проте, суд першої інстанції досліджуючи матеріали справи, не звернув увагу на те, що звертаючись із даним позовом до суду позивачем серед інших документів додано до позовної заяви виписку по особовому рахунку відповідача, чим порушив норми процесуального права (а.с. 19-22).
 
Відповідно до розрахунку наданого позивачем заборгованість ОСОБА_1 перед банком станом на 06 грудня 2020 року становить 34 191 грн 40к., яка складається з: 28 140 грн, 69 к. - заборгованість за тілом кредиту, 6 050 грн 71 к. - за простроченими відсотками.
 
Колегія суддів приймає розрахунок заборгованості  та виписку по особовому рахунку до уваги як належний та допустимий доказ відповідно до приписів статей 77-78 ЦПК України.
Враховуючи, що відповідачем фактично отримані та використані надані позивачем грошові кошти, що підтверджується розрахунком заборгованості, в добровільному порядку відповідачем не повернуті, колегія суддів дійшла висновку про те, що банк має право вимагати захисту своїх прав шляхом стягнення із ОСОБА_1 суми непогашеного тіла кредиту у розмірі 28 140 грн 69 к.
 
В позовних вимогах позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 28 140 грн 69 к. та судові витрати.
 
Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду про відмову у задоволенні позову підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову та стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» суми непогашеного  кредиту у розмірі 28 140 грн 69 к.
          Судові витрати належить розподілити відповідно до ст.141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Таким чином, із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» підлягають стягненню судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 2 270 грн та судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 3 405 грн.
 
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-
 
П О С Т А Н О В И В:
 
          Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - Крилової Олени Леонідівни - задовольнити.
 
Рішення Яготинського районного суду Київської області  від 15 листопада 2021 року - скасувати.
 
Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - задовольнити.
 
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь  Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (код ЄДРПОУ 14360570, адреса: м. Київ, вул. Грушевського, 1Д) заборгованость  за кредитом у розмірі 28 140 грн 69 к. 
 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 2 270 грн та судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 3 405 грн.
         Постанова набирає законної сили з дня прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

              Головуючий                  

              Судді