УХВАЛА

10 лютого 2022 року 
м. Київ
справа № 420/7486/20
адміністративне провадження № К/990/4571/22 

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Бевзенка В.М. (далі - Суд), перевіривши касаційну скаргу Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.03.2021 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.12.2021 у справі № 420/7486/20 за позовом Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради до Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради, треті особи - ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Амаренс», ОСОБА_2 , про скасування містобудівних умов та обмежень,
УСТАНОВИВ:
У 2020 році Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради (далі - позивач) звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради, треті особи - ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Амаренс», ОСОБА_2 , у якому просило:
- скасувати містобудівні умови та обмеження № 01-07/152, № 01-07/153, № 01-07/154 від 25.05.2020 для проєктування об`єкта будівництва «Нове будівництво зблокованого житлового будинку на 2 сім`ї».
Суд першої інстанції при вирішенні питання про відкриття провадження у цій справі ухвалив розглянути та розглянув її за правилами загального позовного провадження.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22.03.2021 залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.12.2021 у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням Одеського окружного адміністративного суду та постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду, позивач оскаржив їх у касаційному порядку.
У поданій касаційній скарзі, позивач посилається пункт 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та зазначає, що наразі відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме стосовно зазначення у вихідних даних (містобудівних умовах та обмеженнях) відповідності намірів забудови цільовому призначенню земельної ділянки.
Дослідивши зміст касаційної скарги, Суд, дійшов такого висновку.
Пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що серед основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Оцінюючи цю касаційну скаргу, Суд досліджує чи наведені підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1-4 частини четвертої статті 328 КАС України:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 КАС України.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами.
Як на підставу касаційного оскарження, скаржник посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме стосовно зазначення у вихідних даних (містобудівних умовах та обмеженнях) відповідності намірів забудови цільовому призначенню земельної ділянки.
Суд надавши належну оцінку матеріалам касаційної скарги, дійшов висновку, що скаржник посилаючись на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, не вказав:
1) які саме норми матеріального та/або процесуального права необхідно застосувати для формування вказаного вище висновку;
2) за результатами розгляду касаційної скарги, який саме висновок має бути сформований Верховним Судом з урахуванням зазначених ним норм матеріального та/або процесуального права.
Тож, саме по собі посилання на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, за відсутності мотивованих аргументів неправильного застосування певної норми права, не є підставою для відкриття касаційного провадження.
Також, слід зауважити, що правові висновки Верховний Суд формулює лише щодо конкретно визначених правовідносин, а не висновок, який на думку скаржника буде підставою для відкриття касаційного провадження.
Обґрунтованих підстав передбачених пунктами 1-3 частини четвертої статті 328 КАС України скаржником не зазначено.
Відповідно до частини третьої статті 334 КАС України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються, зокрема, підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.
За приписами частини першої статті 341 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення, зокрема, в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
Ураховуючи те, що скаржником не викладено передбачених КАС України підстав для оскарження судового рішення у касаційному порядку, зокрема, не наведено доводів, які є підставами для відкриття касаційного провадження, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.
Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України, Суд,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу адвоката Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.03.2021 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.12.2021 у справі № 420/7486/20 - повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не перешкоджає реалізувати право на повторне звернення до суду касаційної інстанції у порядку, встановленому законом.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи.
Скаржниці надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і не оскаржується.
Суддя-доповідач                                                                                          В.М. Бевзенко