ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2022 р.	Справа № 520/10568/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Кононенко З.О.,
Суддів: Мінаєвої О.М. ,  Калиновського В.А. ,
за участю секретаря судового засідання  Юсіфової Г.А.  
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.09.2021, головуючий суддя І інстанції: Мельников Р.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 14.09.21 по справі № 520/10568/21
за позовом ОСОБА_1      
до Департаменту реєстрації Харківської міської ради треті особи  ОСОБА_2 , ОСОБА_3   
про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту реєстрації Харківської міської ради третя особа ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просив суд:
- скасувати рішення державного реєстратора Департаменту реєстрації Харківської міської ради від 05 квітня 2021 року про зупинення розгляду заяви 44823122 ОСОБА_1 про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 ;
- зобов`язати Департамент реєстрації Харківської міської ради зареєструвати право власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позову позивачем зазначено, що рішення державного реєстратора Департаменту реєстрації Харківської міської ради від 05 квітня 2021 року про зупинення розгляду заяви 44823122 ОСОБА_1 про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 є протиправним та таким, що порушує її права оскільки прийнято за відсутності підстав для зупинення розгляду її заяви.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.09.2021 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту реєстрації Харківської міської ради, третя особа: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.
Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.
Так, позивач в апеляційній скарзі зазначає, на її думку, відповідно до переліку документів, які були подані ОСОБА_1 разом із заявою про державну реєстрацію її права власності на квартиру АДРЕСА_2 , вимоги Закону № IV та п. 61 Порядку № 1127 були повністю виконані Заявником.
Позивач вважає, що за будь-яких обставин ОСОБА_1 належним чином дотрималась вимог як чинного законодавства, так і досягнутої між сторонами домовленості щодо можливості реєстрації права власності на предмет іпотеки на підставі вимог, надісланих первісним кредитором, а боржники в будь-якому випадку вважаються належним чином повідомленими про необхідність виконання ними вимог кредитора у тридцятиденний термін.
На думку позивача, остання повністю дотрималася положення пункту 61 Порядку № 1127 і надала державному реєстратору всі необхідні документи для проведення за нею реєстрації права власності на іпотечне майно.
Позивач вважає, що суд першої інстанції не врахував доведеність позивачем факту надання всіх необхідних документів, не дослідив всіх поданих ОСОБА_1 письмових доказів, у зв`язку з чим дійшов передчасного та необгрунтованого висновку про нібито недоведеність заявлених позовних вимог.
Крім того, позивач наголошує, що не погоджується з доводами суду першої інстанції про нібито виконання державним реєстратором Департаменту реєстрації Харківської міської ради вимог щодо належного повідомлення заявника ОСОБА_1 про зупинення розгляду Заяви про державну реєстрацію права власності, оскільки державний реєстратор Департаменту реєстрації Харківської міської ради мав невідкладно повідомити заявника про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, шляхом направлення даного рішення заявнику.
На думку позивача, доводи суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 нібито сама винна у тому, що не отримала рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав завчасно та жодним чином на неї не відреагувала, є необгрунтованими та протиправними, оскільки компетентний орган вчасно не повідомив та не дав позивачу змогу надати необхідні документи та/або інформацію для поновлення розгляду заяви.
Представник відповідача скориставшись своїм правом надав до Другого апеляціного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому зазначає, що вважає її безпідставною та необгрунтованою, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.09.2021 по справі № 520/10568/21 ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийнято на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи.
На думку представника відповідача, судом першої інстанції правильно надано оцінку всім обставинам справи та встановлено, що з огляду на вимоги п. 1 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон), п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (далі - Порядок) державним реєстратором було правомірно прийнято рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав 30.03,2021 № 44823122, поданої ОСОБА_1 для проведення державної реєстрації права приватної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 .
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 07 грудня 2018 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 позичили у ОСОБА_4 грошові кошти на суму 28000 (двадцять вісім тисяч) доларів США із терміном повернення до 07 серпня 2030 року.
Для забезпечення виконання зобов`язання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з повернення позичених грошових коштів, ОСОБА_3 передав в іпотеку ОСОБА_4 належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1 , про що між ними був укладений іпотечний договір, 07 грудня 2018 року посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Малаховою Г.І. за реєстровим № 2912.
Водночас, 24 березня 2021 року між первісним стягувачем ОСОБА_4 та новим стягувачем ОСОБА_1 було укладено договір відступлення права вимоги за іпотечним договором (цесії), посвідченний 24 березня 2021 року приватним нотаріусом ХМНО Малаховою Г.І. за реєстровим № 555.
При цьому, п.п. 1, 2 вказаного договору про відступлення права вимоги (цесії) передбачено, що за цим договором первісний іпотекодержатель здійснює відступлення прав іпотекодержателя за іпотечним договором, 07.12.2018 посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І. зареєстроєаним в реєстрі за № 2918, де іпотекодавцем є ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , новому іпотекодержателю. Відступлення прав за вищевказаним іпотечним договором здійснюється після укладання договору про відступлення права вимоги за договором позики, укладеним 07.12.2018 в простій письмовій формі між первісним кредитором та ОСОБА_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , в забезпечення якого був укладений іпотечний договір.
Крім того, в п. 4 вказаного договору зазначено, що новий іпотекодержатель набуває право вимоги за іпотечним договором та всі витікаючи звідси правила, а саме: вести переписку, звертатися з претензіями, звертатися до суду, тощо за іпотечним договором та забезпеченим ним договором позики. Разом з правами вимоги за іпотечним договором новий іпотекодержатель набуває право ініціювати звернення стягнення на предмет іпотеки у зв`язку з неналежним виконанням боржниками за договором позики їхніх зобов`язань із 07.04.2020. Разом з правом ініціювати процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки, новий іпотекодержатель набуває право на реєстрацію за собою права власності на предмет іпотеки, що виникло в результаті надіслання первісним кредитором 29.07.2020 та повторно 13.10.2020 іпотекодавцеві ОСОБА_3 та солідарному з ним боржнику за д;оговором позики ОСОБА_2 вимоги від 29.07.2020 про дострокове повернення всієї суми неповернутої частини позики (згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України), з одночасною вимогою про усунення порушення виконання зобов`язань з повернення боргу за договором позики, з викладом їх стислого змісту та вимогою про виконання у тридцятиденний строк, з попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки в разі її невиконання (відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку»).
Позивачем у позовній заяві вказано, що вказане свідчить, що відповідно до умов вказаного договору, наразі новим кредитором (новим позикодавцем, новим іпотекодежателем) за укладеними між боржниками (позичальниками, іпотекодавцями) ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та первісним кредитором (первісним позикодавцем, первісним іпотекодержателем) ОСОБА_4 договорами позики та іпотеки є ОСОБА_1 .
При цьому, позивачем вказано, що позичальники ОСОБА_3 та ОСОБА_2 своєчасно своїх зобов`язань не виконали і у встановлений строк суму грошових коштів у повному обсязі не повернули, у зв`язку з чим ОСОБА_1 , керуючись ст. 37 Закону України «Про іпотеку» та підп. «а» п. 9 іпотечного договору від 07 грудня 2018 року, вирішила звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 .
Так, 30.03.2021 до Департаменту реєстрації Харківської міської ради від ОСОБА_1 надійшла заява № 44823122 про державну реєстрацію права приватної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 .
Позивачем вказано, що до заяви про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 було додано усі необхідні документи, зокрема, і іпотечний договір від 07.12.2018 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І. 07.12.2018 та зареєстрований в реєстрі за № 2918; договір відступлення прав за іпотечним договором від 07.12.2018 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І. 24.03.2021 та зареєстрований в реєстрі за № 555.
Крім того, позивачем до заяви були додані копії рекомендованих поштових відправлень, якими надсилались вимоги про усунення порушень виконання зобов`язань за договором позики та умов іпотечного договору, звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодавцю та боржникові від імені ОСОБА_4 .
Під час розгляду справи встановлено, що всі перелічені документи в оригіналах, а також належним чином посвідчені їх копії, були прийняті співробітником Департаменту реєстрації Харківської міської ради 30.03.2021 року о 14:42:52, про що свідчить її підпис на заяві ОСОБА_1 від 30.03.2021 року за реєстраційним № 44823122.
Також, позивачем вказано, що 10 червня 2021 року з інформації сайту «Державний реєстр речових прав на нерухоме майно» з розділу «Інформація про стан розгляду заяви (запиту)» їй випадково стало відомо про те, що 05 квітня 2021 року державним реєстратором Департаменту реєстрації Харківської міської ради Ткаченко Русланою Олександрівною було прийнято рішення про зупинення розгляду заяви ОСОБА_1 від 30 березня 2021 року.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про не підтвердження доводів та посилань позивача щодо протиправності рішення державного реєстратора Департаменту реєстрації Харківської міської ради від 05 квітня 2021 року про зупинення розгляду заяви 44823122 ОСОБА_1 про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 .
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону № 1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону № 1952-IV речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Державній реєстрації прав, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону № 1952-IV, підлягають, зокрема, право власності та право довірчої власності як спосіб забезпечення виконання зобов`язання на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва.
Серед загальних засад державної реєстрації прав Законом передбачено внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених Законом.
За вимогами частини третьої статті 10 Закону № 1952-IV державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.
Частиною 1 статті 18 Закону № 1952-IV визначено, що державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.
Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону № 1952-IV державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.
Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 27 Закону № 1952-IV державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться, зокрема, на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката.
Згідно з приписами статті 23 Закону № 1952-IV розгляд заяви про державну реєстрацію прав може бути зупинено державним реєстратором виключно у таких випадках: 1) подання документів для державної реєстрації прав не в повному обсязі, передбаченому законодавством; 2) неподання заявником чи неотримання державним реєстратором у порядку, визначеному у пункті 3 частини третьої статті 10 цього Закону, інформації про зареєстровані до 1 січня 2013 року речові права на відповідне нерухоме майно, якщо наявність такої інформації є необхідною для державної реєстрації прав.
Державний реєстратор у строк, встановлений для державної реєстрації прав, приймає рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та невідкладно повідомляє про це заявника.
Якщо заявник протягом 30 робочих днів з моменту отримання рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав виконав вимоги державного реєстратора, зазначені у відповідному рішенні, розгляд заяви відновлюється на підставі рішення державного реєстратора про відновлення розгляду заяви.
Перебіг строку державної реєстрації прав продовжується з моменту усунення обставин, що стали підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду, з урахуванням часу, що минув до його зупинення.
Рішення повинно містити вичерпний перелік підстав для зупинення розгляду заяви.
Державний реєстратор не має права вимагати від заявника надання інших документів, крім тих, відсутність яких стала підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви, якщо інше не випливає з документів, що надані додатково.
У разі невиконання заявником зазначених у рішенні вимог у строк, встановлений у частині третій цієї статті, державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.
Таким чином, Закону № 1952-IV містить вичерпний перелік підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127 затверджено Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, пунктом 14 якого передбачено, що у разі коли під час розгляду заяви встановлено наявність підстав, передбачених законом для зупинення розгляду заяви, державний реєстратор невідкладно приймає рішення щодо зупинення розгляду заяви; якщо заявник протягом 30 робочих днів з моменту отримання рішення щодо зупинення розгляду заяви виконав вимоги державного реєстратора, зазначені у відповідному рішенні, а також у разі коли державним реєстратором протягом 30 робочих днів з моменту прийняття відповідного рішення на запит отримано документи та/або інформацію, необхідні для державної реєстрації прав, розгляд заяви відновлюється на підставі рішення державного реєстратора щодо відновлення розгляду заяви; у разі невиконання заявником зазначених у рішенні вимог або неотримання на запит документів та/або інформації, необхідних для державної реєстрації прав, у строк, встановлений в абзаці другому цього пункту, державний реєстратор приймає рішення щодо відмови в державній реєстрації прав.
Аналізуючи наведені норми права, колегія суддів зазначає, що рішення про державну реєстрацію прав може бути прийнято тільки в разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав.
З матеріалів справи колегією суддів встановлено, що в якості підстав для прийняття спірного у даній справі рішення зазначено, що відповідно до поданих для реєстрації права власності документів, а саме - договору відступлення прав за іпотечним договором від 07.12.2018, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І. 24.03.2021 та зареєстрованого в реєстрі за № 555, первісний іпотекодержатель - ОСОБА_4 здійснив відступлення прав іпотекодержателя за іпотечним договором, 07.12.2018 посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І. та зареєстрованим в реєстрі за № 2918, новому іпотекодержателю - ОСОБА_1 .
Відповідно до п. 4 зазначеного договору про відступлення прав новий іпотекодержатель набуває право вимоги за іпотечним договором та всі витікаючи звідси правила, а саме: вести переписку, звертатися з претензіями, звертатися до суду, тощо за іпотечним договором та забезпеченим ним договором позики. 
При цьому, із посиланням на приписи ст.ст. 512 та 514 Цивільного кодексу України вказано, що станом на дату подачі ОСОБА_1 заяви про державну реєстрацію права приватної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , іпотекодержателем за іпотечним договором від 07.12.2018 є ОСОБА_1 . Також, вказано, що в процедурі розгляду заяви ОСОБА_1 державним реєстратором були проведені консолідовані пошуки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та встановлено відкритий розділ на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , право власності зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 07.12.2018 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І. та зареєстрованим в реєстрі за № 2916. Водночас, зазначений розділ містить інформацію щодо зареєстрованої іпотеки № 29336431 на підставі іпотечного договору № 2918, виданого 07.12.2018 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І. та договір відступлення прав за іпотечним договором від 07.12.2018, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І. 24.03.2021 та зареєстрований в реєстрі за № 555, згідно якого іпотекодержателем є ОСОБА_1 , а іпотекодавцем - ОСОБА_3 . 
Так, зазначено, що в ході розгляду заяви ОСОБА_1 та доданих до неї документів, державним реєстратором було встановлено, що документи для державної реєстрації прав подані не в повному обсязі, передбаченому п. 61 Порядку, а саме: відсутні засвідчена іпотекодержателем копія письмової вимоги іпотекодержателя ОСОБА_1 про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору, надісланої іпотекодержателем ОСОБА_1 іпотекодавцю та боржникові ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .
Таким чином, слід зазначити, що приписами п.61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень передбачено, що для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються:
1) засвідчена іпотекодержателем копія письмової вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцю та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;
- засвідчена іпотекодержателем копія повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, з відміткою про вручення адресату, або 
засвідчена іпотекодержателем копія рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, з позначкою про відмову адресата від одержання такого відправлення, або
засвідчені іпотекодержателем копії рекомендованих поштових відправлень або поштових відправлень з оголошеною цінністю (поштових конвертів), якими не менше ніж двічі з періодичністю не менше ніж один місяць надсилалася вимога, зазначена у підпункті 1 цього пункту, та які повернулися відправнику у зв`язку із відсутністю адресата або закінченням встановленого строку зберігання поштового відправлення, або
засвідчені іпотекодержателем паперові копії електронного листа, яким за допомогою засобів інформаційної, телекомунікаційної або інформаційно-телекомунікаційної системи, що забезпечує обмін електронними документами, надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, та електронного службового повідомлення відповідної системи, яким підтверджується доставка відповідного електронного листа за адресою електронної пошти адресата (у разі коли договором з іпотекодавцем або боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, передбачено можливість обміну електронними документами);
- довідка іпотекодержателя, що містить відомості про суму боргу за основним зобов`язанням станом на дату не раніше трьох днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації та відомості про вартість предмета іпотеки, визначену суб`єктом оціночної діяльності, станом на дату не раніше 90 днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації;
-  заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).
У разі подання документа, зазначеного в абзаці першому або четвертому підпункту 2 цього пункту, державна реєстрація проводиться після спливу тридцятиденного строку з моменту отримання адресатом вимоги, зазначеної у підпункті 1 цього пункту, якщо у такій вимозі не зазначений більш тривалий строк.
Отже, колегія суддів дослідивши матеріали справи зазначає, що в ході розгляду заяви ОСОБА_1 та доданих до неї документів, державним реєстратором було встановлено, що заявником не було подано засвідчену іпотекодержателем копію письмової вимоги іпотекодержателя ОСОБА_1 про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору, надісланої іпотекодержателем ОСОБА_1 іпотекодавцю та боржникові ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , що свідчить про недотримання вимог п. 61 Порядку.
Доказів протилежного позивачем ані під час розгляду справи першої інстанції ані під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не надано.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що з огляду на приписи п. 1 ч. 1 ст. 23 Закону № 1952-IV   державним реєстратором було правомірно прийнято рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав № 44823122, поданої ОСОБА_1 для проведення державної реєстрації права приватної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 .
Щодо доводів апеляційної скарги позивача, щодо неотримання спірного у даній справі рішення, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно із приписами Закону № 1952-IV   Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав.
Держателем Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є Міністерство юстиції України.
Технічним адміністратором Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є державне унітарне підприємство, визначене Міністерством юстиції України та віднесене до сфери його управління, що здійснює заходи із створення, впровадження та супроводження його програмного забезпечення, відповідає за технічне і технологічне забезпечення, збереження та захист даних цього реєстру.
Відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 25.06.2015 № 1059/5 «Деякі питання щодо визначення адміністратора Єдиних та Державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції України», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.06.2015 за № 754/27199, адміністратором Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є державне підприємство «Національні інформаційні системи».
Інформація про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження, що міститься у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, є відкритою та загальнодоступною.
Відповідно до абз. 4 п. 14 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень у разі коли заявник за власним бажанням отримує рішення державного реєстратора щодо зупинення розгляду заяви або щодо відновлення такого розгляду у паперовій формі особисто, державний реєстратор відповідно до закону встановлює особу заявника та перевіряє обсяг його повноважень.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 2 Закону № 1952-IV   заявник - власник, інший правонабувач, сторона правочину, у яких виникло, перейшло чи припинилося речове право, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав.
У разі подачі документів на державну реєстрацію уповноваженою на те особою встановлюється обсяг повноважень такої особи на підставі документа, що підтверджує її повноваження діяти від імені іншої особи.
Для цілей проведення реєстраційних дій документом, що підтверджує повноваження діяти від імені іншої особи, є документ, що підтверджує повноваження законного представника особи, нотаріально посвідчена довіреність або відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про особу, уповноважену діяти від імені юридичної особи.
Дійсність довіреності, нотаріально посвідченої відповідно до законодавства України, перевіряється за допомогою Єдиного реєстру довіреностей (ч. 7 ст. 18 Закону).
Таким чином, заявник, яким у даному випадку є ОСОБА_1 , або її представник у разі звернення до Департаменту реєстрації Харківської міської ради, мали можливість отримати рішення державного реєстратора, проте таким правом останній не скористався.
Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи позивача є необгрунтованими.
Враховуючи викладене, дослідивши матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, про не підтвердження доводів та посилань позивача щодо протиправності рішення державного реєстратора Департаменту реєстрації Харківської міської ради від 05 квітня 2021 року про зупинення розгляду заяви 44823122 ОСОБА_1 про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 .
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі “Серявін та інші проти України” (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано відмовив у задоволенні адміністративного позову.
Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Колегія суддів вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.09.2021 року по справі № 520/10568/21 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.  
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.09.2021 по справі № 520/10568/21 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	З.О. Кононенко	
Судді	(підпис)  (підпис) 	О.М. Мінаєва    В.А. Калиновський   	
Повний текст постанови складено  31.01.2022 року