УХВАЛА

10 січня 2022 року 
м. Київ

Справа №  905/1675/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Кібенко О.Р.    -    головуючий, Бакуліна С.В., Стратієнко Л.В., 

розглянувши матеріали касаційної скарги Фізичної особи-підприємця Добровольської Світлани Володимирівни
на постанову Східного апеляційного господарського суду від 11.08.2021
у справі за позовом Фізичної особи-підприємця Добровольської Світлани Володимирівни (далі - ФОП Добровольська С.В.)
до Виконавчого комітету Маріупольської міської ради Донецької області (далі - Виконком)
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача:
1)          Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича фірма "Стандарт ЛТД",
2)          Товариства з обмеженою відповідальністю "Востокспецреклама",
3)          Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Олег Кірюхін",
4)          Товариства з обмеженою відповідальністю "Рекламна фабрика "Призма",
5)          Товариства з обмеженою відповідальністю "Рекламна справа",
6)          Підприємства з іноземними інвестиціями "Автомобільне товариство Автоінвестстрой-Маріуполь",
7)          Товариства з обмеженою відповідальністю "Єврофасад-Восток",
8)           ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості в сумі 1 918 300,00 грн,
В С Т А Н О В И В:
1.          ФОП Добровольська С.В. звернулася до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Виконкому про стягнення заборгованості в сумі 1 918 300 грн, що виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань за договором про надання послуг з демонтажу спеціальних конструкцій зовнішньої реклами від 31.10.2018 №27 (далі - Договір).
2.          Позов мотивований неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором в частині оплати послуг зі зберігання демонтованого майна.
3.          Господарський суд Донецької області рішенням від 23.03.2021 позов задовольнив та стягнув із відповідача на користь позивача 1 918 300 грн заборгованості.
4.          Додатковим рішенням від 06.04.2021 Господарський суд Донецької області стягнув із відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 79 000 грн.
5.          Рішення суду першої інстанції мотивоване наступним:
-          у разі нездійснення розповсюджувачем зовнішньої реклами демонтажу спеціальних конструкцій зовнішньої реклами у визначений робочим органом строк, демонтаж спеціальних конструкцій здійснюється за рахунок коштів міського бюджету міста Маріуполя з наступним їх відшкодуванням за рахунок розповсюджувача зовнішньої реклами; організацію робіт з демонтажу здійснює відповідач, а однією з умов укладання робочим органом договору про виконання робіт з демонтажу згідно вимог є саме наявність у підприємства приміщення для зберігання демонтованих спеціальних конструкцій; діючим на час виникнення правовідносин Порядком не передбачено обов`язку з відшкодування всіх витрат розповсюджувачами реклами безпосередньо підприємству; такі зобов`язання виникають виключно між робочим органом та розповсюджувачем зовнішньої реклами;
-          принцип свободи правочину обумовлюється тим фактом, що сторони при укладанні правочину є вільними і на власний розсуд визначають та погоджують ті, чи інші умови майбутнього договору; підписаний сторонами Договір є укладеним, в судовому порядку недійсним не визнавався; при цьому, він виконаний позивачем у повному обсязі;
-          неправомірність демонтажу позивачем рекламних конструкцій не входить до предмету спору у цій справі; у справі №905/1704/19 досліджувались заявлені до стягненні витрати та збитки, а не грошова заборгованість розповсюджувачів за законом, а відмова у позові була обумовлена недоведеністю факту понесення збитків;
-          Договором передбачено (п.5.3.6), що позивач взяв на себе зобов`язання прийняти демонтовані рекламні конструкції на зберігання на термін 2 місяці з дати підписання акту здачі-приймання наданих послуг; за своєю природою Договір є змішаним, оскільки містить елементи як правочину з надання послуг так  і угоду про зберігання майна, щодо якого виконані послуги;
-          ФОП Добровольська С.В., виконавши свій договірний обов`язок з демонтажу рекламних конструкцій (демонтаж: 03.11.2018, 05.11.2018, 13.11.2018, 14.11.2018, 25.11.2018), також належним чином виконала свої зобов`язання зберігати демонтовані засоби зовнішньої реклами; відповідно до відомостей з актів, після виконаних робіт з демонтажу здійснюється транспортування до місця зберігання демонтованої конструкції та конструкція передається на зберігання;
-          відповідно до умов Договору вартість доби зберігання отриманого майна (понад 2 місяці) становить 100 грн за одну одиницю майна; безкоштовний термін зберігання майна закінчився 25.01.2019;
-          відповідач не надав жодного доказу, який би свідчив про належне виконання ним умов Договору в частині оплати за зберігання майна, переданого позивачу;
-          необґрунтовані посилання відповідача на наявне у позивача право реалізації демонтованих конструкцій для відшкодування витрат зі зберігання; реалізація конструкцій є саме правом позивача, а не способом оплати; обов`язок із зберігання та обов`язок з оплати вартості такого зберігання виник виключно між позивачем та відповідачем за Договором; наявності будь-яких правовідносин між позивачем та розповсюджувачами зовнішньої реклами не встановлено.
6.          Східний апеляційний господарський суд постановою від 11.08.2021 рішення та додаткове рішення суду першої інстанції скасував та ухвалив нове про відмову у позові; відмовив позивачу у задоволенні клопотання про ухвалення додаткового рішення.
7.          Постанова суду апеляційної інстанції мотивована наступним:
-          матеріали справи не містять актів здачі-приймання наданих послуг, що унеможливлює встановлення факту яким чином, які саме та у якій кількості рекламні конструкції  було передано на зберігання ФОП Добровольській С.В.;
-          матеріали справи не містять і доказів того, що  рекламні конструкції дійсно знаходились на зберіганні у ФОП Добровольської С.В.; у актах про демонтаж спеціальних конструкцій зовнішньої реклами, що додаються до позовної заяви, відсутня інформація у графі "Демонтована рекламна конструкція передається на зберігання..", тобто не зазначено особу, яка несе відповідальність за збереження рекламних конструкцій;
-          з наявних в матеріалах справи актах про демонтаж спеціальних конструкцій  зовнішньої реклами від 03.11.2018, 05.11.2018, 13.11.2018, 14.11.2018, 25.11.2018 вбачається, що адресою зберігання демонтованих рекламних конструкцій є: місто Маріуполь, проспект Миру, 120; матеріали справи не містять доказів того, що саме за вказаною адресою знаходиться об`єкт, який належить на праві власності чи в користуванні позивача;
-          предметом спору у справі є договір про надання послуг саме з демонтажу спеціальних конструкцій зовнішньої реклами, який укладався через систему електронних закупівель; відповідно до протоколу засідання тендерного комітету, ФОП Добровольську С.В. було визнано переможцем закупівлі за процедурою відкритих торгів - "інженерні послуги різні" та ухвалено рішення про намір укласти договір з цим учасником; на виконання вказаного, сторони уклали договір саме про надання послуг з демонтажу спеціальних конструкцій зовнішньої реклами; ФОП Добровольська С.В. виграла тендер саме на послугу демонтажу спеціальних конструкцій зовнішньої реклами, а інших послуг (щодо зберігання спеціальних конструкцій зовнішньої реклами) вказана послуга не містить;
-          висновок суду першої інстанції про те, що Договір за своєю природою є змішаним, оскільки містить елементи як правочину з надання послуг так  і угоду про зберігання майна, щодо якого виконані послуги, є передчасним;
-          Договір припинив свою дію 31.12.2018, додаткових угод щодо продовження  строку його дії сторони уклали, тому він є виконаним;
-          суд першої інстанції не дослідив та не врахував тієї обставини, що позивач може звернутися до суду з позовом про стягнення коштів лише за період з 31.10.2018 по 31.12.2018 (два місяці демонтовані рекламні конструкції зберігаються безкоштовно);
-          сторони у договорі самостійно визначили право позивача на реалізацію демонтованих рекламних конструкцій; свобода договору є багатоаспектним поняттям, яке включає в себе різні прояви: прийняття власного рішення про вступ у договірні відносини, самостійний вибір того, з ким буде вступати у правовідносини, визначення умов договору тощо (постанова Верховного Суду від 24.10.2019 у справі №904/3315/18); керуючись зазначеним принципом, сторони самостійно врегулювали свої відносини при визначенні таких  умов договору  як  строк його дії (п.9.1.),  право позивача на  реалізацію    рекламних конструкцій  після їх демонтажу (п.5.4.4.), безкоштовне  приймання демонтованих конструкцій на зберігання на термін до двох місяців (п.5.3.6.) тощо;
-          свої зобов`язання за договором Виконком виконав у повному обсязі, а позивач не довів наявність протиправних дій відповідача щодо порушення умов Договору, у зв`язку з чим відсутні підстави для відшкодування заборгованості  у  розмірі  1 918 300 грн;
-          оскільки рішення господарського суду Донецької області від 23.03.2021 підлягає скасуванню з ухваленням нового - про відмову у позові, то додаткове рішення від 06.04.2021 також підлягає скасуванню.
8.          27.09.2021 ФОП Добровольська С.В. звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Східного апеляційного господарського суду від 11.08.2021, в якій просить її скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
9.          Верховний Суд ухвалою від 26.10.2021 касаційну скаргу залишив без руху на підставі ч.2 ст.292 ГПК, як таку, що оформлена з порушенням вимог п.5 ч.2 та п.2 ч.4 ст.290 ГПК.
10.          14.12.2021 до Верховного Суду від скаржника надійшла подана 10.12.2021 заява про усунення недоліків з урахуванням вимог ухвали Верховного Суду від 26.10.2021.
11.          На виконання вимог ч.4 ст.290 ГПК скаржник додав квитанцію від 10.12.2021 №ПН2888089, якою підтверджується доплата судового збору в розмірі 4 434 грн. 
12.          На виконання вимог п.5 ч.2 ст.290 ГПК, в заяві про усунення недоліків скаржник посилається на підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 3, 4 ч.2 ст.287 та пунктами 1, 4 ч.3 ст.310 ГПК.
13.          Скаржник зазначає:
-          відсутні висновки Верховного Суду щодо застосування статей 204, 251, 252, 530, 628, 631, 946, 947, 948, 949 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) у подібних правовідносинах;
-          висновки, викладені у постановах Верховного Суду та Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2018 №910/17999/16 (п.32), від 25.04.2018 №925/3/17 (п.38), від 16.05.2018 №910/24257/16 (п.40) щодо застосування вказаних норм права, хоча і зроблені у справах, правовідносини у яких відрізняються від справи, що переглядається, проте підлягають врахуванню при її розгляді (також послався на постанови Верховного Суду від 23.01.2018 у справі №203/2612/13-ц, від 19.05.2020 у справі №910/15250/18, від 18.07.2019 у справі №908/1654/18, від 17.01.2019 у справі №912/3933/16; постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.06.2021 у справі №916/2813/18, від 28.03.2018 у справі №444/9519/12);
-          суд апеляційної інстанції належно не встановив правову природу правочину який був вчинений сторонами по справі, хоча це є обов`язком суду (п.8.95 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.06.2021 у справі №916/2813/18);
-          закінчення строку зберігання/строку дії договору не припиняє обов`язку зберігача, пов`язаного зі зберіганням речі та її повернення поклажодавцеві у стані, якому вона була прийнята на зберігання (Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 зазначила, що поняття "строк договору", "строк виконання зобов`язання" та "термін виконання зобов`язання" згідно з приписами ЦК мають різний зміст (п. 29); з огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього (п. 35));
-          припинення строку дії договору зберігання не припиняє обов`язку поклажодавця здійснити оплату за весь строк зберігання речі, навіть той, який виник після закінчення строку дії договору зберігання, оскільки строк (термін) виконання зобов`язання у даному випадку не збігається зі строком договору і є більшим, що обумовлює відсутність правових підстав ототожнювати строк дії договору зі строком зберігання майна (зазначене узгоджується із висновком щодо застосування ч.3 ст.946 ЦК, зробленого Верховним Судом у постанові від 18.07.2019 у справі 908/1654/18 (пункти 85-87));
-          особа, яка включила ту чи іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови; це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою (постанова Верховного Суду від 25.03.2020 у справі №756/1381/17-ц);
-          у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню; нерозуміння природи договору, складність розрахунку, не звільняє сторони від обов`язку його виконання (постанови Верховного Суду від 19.03.2021 у справі №904/2073/19, від 23.01.2018 у справі №203/2612/13-ц, від 19.06.2018 у справі №5023/3905/12, від 19.05. 2020 у справі №910/15250/18);
-          суд апеляційної інстанції не застосував пункти 2.18, 2.19, 2.20, 3.5, 4.1, 4.2, 4.3. Порядку демонтажу, обліку і зберігання спеціальних конструкцій зовнішньої реклами на території м. Маріуполя у новій редакції, затвердженого рішенням виконавчого комітету Маріупольської міської ради №95 від 16.03.2011, ст.41 Конституції України, статей 13, 316, 317, 319, 321, 346, 386 ЦК, ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що призвело до помилкового висновку в частині фактичної наявності у відповідача права розпоряджуватися правовою долею майна, яке належить третім особам та, як наслідок, задоволення майнових вимог позивача до відповідача за рахунок цього майна.
-          протокол тендерного комітету від 28.03.2018 №8 та від 29.03.2018 №9 відносились до договору з демонтажу спеціальних конструкцій зовнішньої реклами від 10.04.2018 №13, а не до договору від 31.10.2018 №27 за яким виникли спірні правовідносини, що свідчить про неналежність і недопустимість цих доказів.
14.          Відповідно до ч.3 ст.174 ГПК, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому ст.176 цього кодексу.
15.          Оскільки суд касаційної інстанції має застосовувати вказані вимоги до касаційних скарг, то з огляду на те, що скаржником усунуто недоліки касаційної скарги в строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання та є такою, що відповідає вимогам ст.290 ГПК, у зв`язку з чим відповідно до правил ст.294 ГПК необхідно відкрити касаційне провадження у справі.
16.          У касаційній скарзі скаржник заявив клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження рішень судів попередніх інстанцій.
17.          Відповідно до ч.1 ст.119 ГПК суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
18.          Відповідно до ч.2 ст.288 ГПК учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
19.          Скаржник отримав оскаржувану постанову 21.09.2021, що підтверджується копією поштового конверта та інформацією із сайту Укрпошти (трек номер 6102256200227). Оскільки касаційну скаргу подано протягом двадцяти днів з дня вручення постанови, то Верховний Суд вважає, що причини пропуску встановленого строку є поважними, а клопотання про поновлення строку необхідно задовольнити.
Керуючись статтями 119, 174, 234, 235, 287, 288, 290, 294, 301 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
У Х В А Л И В:
1.          Поновити Фізичній особи-підприємцю Добровольській Світлані Володимирівні строк на касаційне оскарження постанови Східного апеляційного господарського суду від 11.08.2021.
2.          Відкрити касаційне провадження у справі №905/1675/20 за касаційною скаргою Фізичної особи-підприємця Добровольської Світлани Володимирівни.
3.          Призначити до розгляду справу №905/1675/20 за касаційною скаргою Фізичної особи-підприємця Добровольської Світлани Володимирівни постанову Східного апеляційного господарського суду від 11.08.2021 на 02 лютого 2022 року о  14:00 у відкритому судовому засіданні у приміщенні Касаційного господарського суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6, в залі судових засідань №328.
4.          Надати учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу до 20.01.2022.
5.          Явка представників учасників справи не є обов`язковою.
6.          Роз`яснити учасникам справи, що відповідно до ч.3 ст.196 Господарського процесуального кодексу України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
7.          Роз`яснити учасникам справи про можливість участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції, зокрема, поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів відповідно до ч.     4 ст.     197 Господарського процесуального кодексу України та Порядку роботи з технічними засобами відеоконференцзв`язку під час судового засідання в адміністративному, цивільному та господарському процесах за участі сторін поза приміщенням суду, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України 23.04.2020 №196.
8.          Інформацію у справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://supreme.court.gov.ua/supreme/.
9.          Витребувати з Господарського суду Донецької області та/або Східного апеляційного господарського суду матеріали справи №905/1675/20.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий     суддя                                                            О. Кібенко

Судді                                                                                          С. Бакуліна

                                                                                          Л. Стратієнко