Справа № 161/4778/21  Провадження №33/802/527/21 	Головуючий у 1 інстанції:Кирилюк В. Ф. 	
Категорія:ч.1 ст.130 КУпАП 	Доповідач: Подолюк  В. А.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2021 року                                                                 місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., за участю ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Коржука І.О. (в режимі відеоконференцзв`язку), розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Коржука Ігоря Олександровича на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 червня 2021 року, 
ВСТАНОВИВ:
Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонера, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Також з ОСОБА_1 в дохід держави стягнуто 454 грн. 00 коп. судового збору.
Так, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 10 березня 2021 року об 12 год. 59 хв. в м.Луцьку на пр.Волі, керував автомобілем марки «Тойота Ланд Крузер Прадо 200», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги, передбачені п.2.9 (а) ПДР України та відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погоджуючись із такою постановою судді захисник ОСОБА_1 - адвокат Коржук І.О. подав апеляційну скаргу, в якій порушує питання про її скасування та закриття провадження у справі на підставі п.6 ст.247 КУпАП, - у зв`язку із скасуванням на день складення протоколу акта, який встановлював адміністративну відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки вважає її необґрунтованою та незаконною. Вказує, що працівниками поліції не було дотримано вимог законодавства при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, проте суддя місцевого суду не врахувавши цього постановив судове рішення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП. Місцевий суд посилаючись в якості доказів винуватості ОСОБА_1 на матеріали, які містяться в справі, не проаналізував їх в сукупності та не перевірив з точки зору достатності і допустимості, не усунув наявні у справі суперечності. Суд безпідставно допустив в якості належного доказу письмові пояснення свідків, яких фактично не допитав в судовому засіданні. Вважає, що письмові пояснення осіб, які були запрошені в якості свідків після того, як патрульна поліція зупинила автомобіль, не можуть бути джерелом доказів порушення. Зміст цих пояснень не відповідають дійним обставинам справи, оскільки не були присутні при зупинці автомобіля, не бачили, що ОСОБА_1 керував автомобілем і як його зупиняли, не свідчили безпосередньо в суді. Неправильно також суд взяв до уваги як належний доказ відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, оскільки вважає, що використання нагрудних камер поліцейським як превентивного поліцейського заходу не передбачено для фіксації та порушення учасниками дорожнього руху ПДР України, зафіксованих не в автоматичному режимі. Крім того, в матеріалах справи взагалі відсутні дані щодо засобу, яким здійснювалася фіксація порушення, її законного володільця. Такий доказ отриманий не у відповідності до вимог спеціальної норми законодавства, а саме ст.40 Закону України "Про національну поліцію". Крім того, вважає, що місцевий суд безпідставно відхилив клопотання захисту про закриття провадження у справі на підставі п.6 ст.247 КУпАП, оскільки вважає, що на день складення протоколу про адміністративне правопорушення (10.03.21), було скасовано акт, який встановлював адміністративну відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП саме за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Вважає, що наявні у справі докази, які досліджені в судовому засіданні, не підтверджують факт порушення ОСОБА_1 п.2.9 ПДР України та відповідно наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП поза розумним сумнівом не доведена належними та допустимими доказами, як того вимагає законодавство.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Коржука І.О., які скаргу підтримали у повному обсязі та просили її задовольнити з підстав викладених в ній, доходжу наступного висновку.
За положеннями статтей 245, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Разом з тим, Пленум Верховного Суду України в абз.3, 5 п.24 своєї постанови №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Апеляційний сул вважає, що місцевим судом вжито всіх заходів, передбачених КУпАП для з`ясування питання, зокрема про наявність в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому вищевказаний висновок суду є правильним і повністю відповідає вимогам ст.280 КУпАП.
Так, ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, об`єктивна сторона якого, відповідно до диспозиції цієї норми закону, серед іншого, полягає у керуванні особою (водієм) транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. 
Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
При цьому, за положеннями ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення, за обставин зазначених оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими місцевим судом доказами. Так, його вина у вчиненні цього адміністративного проступку повністю доводиться: 
- протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №319673 від 10.03.2021 року, який підписаний ОСОБА_1 , та за змістом якого він 10.03.2021 року об 12 год. 59 хв. в м.Луцьку керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. В графі цього протоколу: "Пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті порушення ___", ОСОБА_1 особисто зазначив, що вину визнає; 
       - роздруківкою із спеціального технічного приладу "Драгер" від 10.03.2021 року (тест №1839), та актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з яких вбачається, що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння - (0,82%). З результатом він був згідний, про що поставив свій підпис у вказаних документах;
       - письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 10.03.2021 року з яких вбачається, що вони були присутніми при складенні адміністративних матеріалів щодо ОСОБА_1 , який проходив огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу "Драгер", і його результат становив - 0,82 проміле, тест №1839.
       Крім того, вина ОСОБА_1 доводиться і відеозаписом з боді-камери працівника поліції, з якого окрім іншого вбачається, що він під час зупинки транспортного засобу перебував за його кермом, а також, що він проходить огляд на стан сп`яніння в присутності двох свідків за допомогою спеціального технічного засобу, і його результат був позитивний - 0,82 проміле алкоголю. Щодо такого результату ОСОБА_1 не заперечував. Водночас, на відеозаписі зафіксовано і той факт, що ОСОБА_1 було роз`яснено порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу так і в медичному закладі. Відеозапис фактично підтверджує обставини, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.
       Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності апеляційний суд вважає, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи. 
       З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме – у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, оскаржувана постанова судді є законною та мотивованою, а накладене на неї безальтернативне стягнення відповідає повністю вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП. 
       Доводи сторони захисту як на підставу для скасування судового рішення про те, що суд першої інстанції не допитавши в якості свідків осіб, які були присутні при проходженні огляду ОСОБА_1 , а допустив в якості належних доказів їх письмові пояснення, на увагу суду не заслуговує, оскільки, як вбачається із судового рішення, захисник спочатку заявивши клопотання про допит цих свідків, пізніше просив таке клопотання не розглядати та не викликати цих осіб, тому оцінка судом доказів мала місце відповідно до ст.252 КУпАП. 
       При цьому, посилання захисника на те, що зазначені у протоколі свідки не бачили факту зупинки ОСОБА_1 в даному випадку значення немає, так як вони засвідчували лише факт проходження ним огляду на місці зупинки транспортного засобу на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу, що повністю відповідає положенням чинній на час вчинення правопорушення ст.266 КУпАП.
       Не заслуговують на увагу суду також доводи сторони захисту щодо не роз`яснення поліцейськими при проходженні огляду ОСОБА_1 його прав, передбачених ст.268 КУпАП та порядку проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки це повністю спростовується відеозаписом з боді-камери працівника поліції, з якого вбачається, що особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, працівником поліції роз`яснено його права, передбачені законодавством та передбачений законодавством порядок проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння, і це узгоджується зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення. 
       Твердження захисника про те, що відеозапис з боді-камери працівника поліції не може бути належним доказом у справі з посиланням на те, що цей доказ отриманий не у відповідності до вимог ст.40 Закону України "Про національну поліцію", судом до уваги не приймається, оскільки воно на думку суду є власним тлумаченням законодавства.
       Щодо доводів сторони захисту викладених у апеляційній скарзі про неможливість його притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП із-за внесення змін до законодавства України Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-VIII від 22.11.2018 року, то апеляційний суд вважає їх власним тлумаченням норм законодавства, яке не впливає на законність та обґрунтованість висновків суду першої інстанції, і з цього приводу зазначає наступне.
Дійсно, 22 листопада 2018 року прийнято Закон України №2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі - Закон №2617-VIII), яким внесено зміни до ст.130 КУпАП, та яку викладено у такій редакції:
       «Керування річковими, морськими або маломірними суднами судноводіями в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само передача керування судном особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова осіб, які керують річковими, морськими або маломірними суднами від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».
       Водночас, цим же Законом №2617-VIII доповнено Кримінальний кодекс України ст.286-1, наступного змісту:
       «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, або відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку медичного освідування на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного освідування з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого медичного освідування».
       Вищевказаний Закон №2617- VIII набрав чинності 01 липня 2020 року.
       17 червня 2020 року ВРУ прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі – Закон №720-IX), яким внесено зміни до Закону №2617-VIII, відповідно до яких із Закону №2617-VIII вилучені положення, які змінювали ст.130 КУпАП та включали до КК України ст.286-1. Цей Закон набирає чинності з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року №2617-VIII (Розділі ІІ Закону №720-IX).
       Закон № 720-IX був підписаний Президентом України 02 липня 2020 року та 03 липня 2020 року опублікований в газеті «Голос України».
       Правопорушення ОСОБА_1 було вчинено 10.03.2021 року.
       За положеннями ч.1 ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.
       Таким чином, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1 суд першої інстанції застосував редакцію ч.1 ст.130 КУпАП відповідно до Закону №720-IX, яка діяла під час і за місцем вчинення правопорушення, і з цим повністю погоджується апеляційний суд.
       Щодо клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за закінченням строків накладення адміністративного стягнення, то суд апеляційної інстанції з ним також не погоджується, оскільки правопорушення було вчинено 10.03.2021 року, а постанова суду першої інстанції про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, постановлена 02.06.2021 року, тобто в межах строків, передбачених ст.38 КУпАП.
       Таким чином, вищенаведені та усі інші доводи сторони захисту, які викладені в апеляційній скарзі і наведені в ході апеляційного розгляду справи щодо незаконності судового рішення жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а на думку апеляційного суду фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП шляхом закриття провадження у справі.
       Законних підстав для скасування оскаржуваного судового рішення та закриття провадження у справі з мотивів яких просить сторона захисту, апеляційний суд не вбачає.
А тому, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана постанова судді щодо ОСОБА_1 , - без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Коржука Ігоря Олександровича залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 червня 2021 року щодо ОСОБА_1 , – без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського
апеляційного суду                                                        В.А. Подолюк