Окрема думка

судді Великої Палати Верховного Суду Пророка В. В.
справа № 9901/2/21 (провадження № 11-134 заі 21)
 
18 листопада 2021 року
м. Київ
 
Велика Палата Верхового Суду розглянула в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправною відмови відновити розгляд скарги та зобов`язання розглянути скаргу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 03 березня 2021 року і постановою від 18 листопада2021 року апеляційну скаргу залишила без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
 
Водночас з рішенням Великої Палати Верхового Суду не можу погодитися з огляду на таке.
 
1.      ОСОБА_1 звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду як суду першої інстанції з адміністративним позовом до Вищої ради правосуддя (далі - ВРП), у якому просив:
 
1.1. визнати протиправною відмову відповідача відновити розгляд скарги позивача на рішення Першої Дисциплінарної палати ВРП від 24 березня 2017 року № 598/1дп/15-17 «Про відмову у притягненні до дисциплінарної відповідальності судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_2 »;
 
1.2. зобов`язати ВРП розглянути його скаргу відповідно до статті 51 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» (далі - Закон № 1798-VIII) з ухваленням відповідного рішення за результатом її розгляду.
 
2.     На обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що ухвалою від 17 жовтня 2017 року № 3306/0/15-17 ВРП залишила без розгляду його скаргу на рішення її Першої Дисциплінарної палати від 24 березня 2017 року № 598/1дп/15-17 «Про відмову у притягненні до дисциплінарної відповідальності судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_2 » у зв`язку з тим, що на підставі рішення ВРП від 05 вересня 2017 року № 2621/0/15-17 «Про відмову у внесенні подання Президентові України про призначення ОСОБА_2 на посаду судді Печерського районного суду міста Києва» повноваження ОСОБА_2 на посаді судді припинилися. Разом з тим Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду рішенням від 11 грудня 2019 року у справі № 800/383/17 визнав незаконним і скасував рішення ВРП від 05 вересня 2017 року № 2621/0/15-17. ВРП 03 грудня 2020 року прийняла рішення № 3364/0/15-20 «Про внесення Президентові України подання про призначення ОСОБА_2 на посаду судді Печерського районного суду міста Києва». У зв`язку з наведеним позивач 05 серпня 2020 року звернувся до відповідача з клопотанням відновити розгляд його скарги на рішення Першої Дисциплінарної палати ВРП від 24 березня 2017 року № 598/1дп/15-17 та просив ухвалити рішення по суті скарги. Проте ВРП листом від 02 вересня 2020 року № М-3562/37-32583/0/9-20 відмовила в поновленні розгляду скарги, оскільки Закон № 1798-VIII не передбачає таку можливість.
 
3.     Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду рішенням від 03 березня 2021 року відмовив у задоволенні позову.
 
3.1. Судове рішення мотивував тим, що Конституцією України, Законом № 1798-VIII та Законом України «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VIII), а також Регламентом Вищої ради правосуддя, затвердженим рішенням ВРП від 24 січня 2017 року № 52/0/15-17 (далі - Регламент), не надано повноважень ВРП відновлювати розгляд скарги скаржників на рішення Дисциплінарної палати, розгляд якої завершений, у тому числі при прийнятті рішення про залишення такої скарги без розгляду, яке в силу приписів пункту 9.1 Регламенту відноситься до рішення, що приймається за результатом розгляду питань діяльності ВРП.
 
3.2. За висновком суду першої інстанції, ВРП, відмовивши позивачу в задоволенні його клопотання про відновлення розгляду скарги на рішення її Першої Дисциплінарної палати від 24 березня 2017 року № 598/1дп/15-17, не порушила права ОСОБА_1 у дисциплінарному провадженні.
 
4.     Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до Великої Палати Верховного Суду з апеляційною скаргою.
 
5.     Велика Палата Верховного Суду відмовляючи у задоволенні апеляційної скарги погодилася із позицією суду першої інстанції, зокрема, зазначивши, таке.
 
5.1. Велика Палата Верховного Суду вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що Конституцією України, законами № 1798-VIII і № 1402-VIII, а також Регламентом не надано повноважень ВРП відновлювати розгляд скарги скаржників на рішення Дисциплінарної палати, розгляд якої завершений, у тому числі при прийнятті рішення про залишення такої скарги без розгляду, яке в силу приписів пункту 9.1 Регламенту відноситься до рішення, що приймається за результатом розгляду питань діяльності ВРП. 
 
5.2. Також Велика Палата Верховного Суду зазначила, що оскільки після скасування рішенням Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 11 грудня 2019 року у справі № 800/383/17 рішення ВРП від 05 вересня 2017 року № 2621/0/15-17 «Про відмову у внесенні подання Президентові України про призначення ОСОБА_2 на посаду судді Печерського районного суду міста Києва» статус ОСОБА_2 як судді відновився, ОСОБА_1 має право звернутися до ВРП з новою скаргою на рішення її Першої Дисциплінарної палати від 24 березня 2017 року № 598/1дп/15-17 «Про відмову у притягненні до дисциплінарної відповідальності судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_2 », надавши одночасно мотивовану заяву про поновлення строку на таке оскарження.
 
6.     Однак, згідно із частиною першою статті 51 Закону № 1798-VIII право оскаржити рішення Дисциплінарної палати у дисциплінарній справі до ВРП має суддя, щодо якого ухвалено відповідне рішення. Скаржник має право оскаржити рішення Дисциплінарної палати у дисциплінарній справі до ВРП за наявності дозволу Дисциплінарної палати на таке оскарження.
 
7.     Згідно з пунктом 9.1 Регламенту результатом розгляду питань діяльності ВРП та її органів, віднесених Законом № 1798-VIII до їхньої компетенції, а також вирішення питань організаційної діяльності ВРП є рішення, які ухвалюють у таких формах: а) рішення; б) ухвала; в) протокольна ухвала. Розгляд питання (справи) закінчується ухваленням рішення.
 
8.     Питання, пов`язані з відкриттям справи, зупиненням провадження у справі, залишенням заяви без розгляду та її поверненням, поверненням дисциплінарної скарги, а також в інших випадках, визначених цим Регламентом, вирішуються шляхом постановлення ухвал.
 
9.     За позицією ВРП, із системного аналізу норм Закону № 1798-VIII та Регламенту слідує, що ВРП за наслідками розгляду скарги на рішення її Дисциплінарної палати має право ухвалити лише одне рішення чи ухвалу. При цьому ВРП позбавлена можливості відновлювати розгляд скарги на рішення дисциплінарного органу чи здійснювати повторний розгляд такої скарги, якщо в результаті її розгляду ВРП ухвалено відповідне рішення, оскільки таке право чинним законодавством не передбачено.
 
10. До того ж позивач не оскаржував у судовому порядку ухвалу ВРП від 17 жовтня 2017 року № 3306/0/15-17, яка наразі є чинною. Отже, позивач реалізував своє право на розгляд скарги щодо дисциплінарного проступку судді у порядку, визначеному Законом № 1798-VIII.
 
11. Однак, вважаю, таку позицію ВРП безпідставною  та такою, що порушує право скаржника на оскарження рішення Дисциплінарної палати у дисциплінарній справі до ВРП, передбачене частиною першою статтею 51 Закону № 1798-VIII, оскільки відпали підстави для припинення розгляду скарги.
 
12. З Єдиного державного реєстру судових рішень убачається, що 11 грудня 2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду постановив рішення у справі № 800/383/17, яким визнав незаконним і скасував рішення ВРП від 05 вересня 2017 року № 2621/0/15-17 «Про відмову у внесенні подання Президентові України про призначення ОСОБА_2 на посаду судді Печерського районного суду міста Києва», яке було єдиною підставою для постановлення відповідачем ухвали від 17 жовтня 2017 року № 3306/0/15-17 «Про залишення без розгляду скарги ОСОБА_1 на рішення Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 24 березня 2017 року № 598/2дп/15-17 про відмову у притягненні до дисциплінарної відповідальності судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_2 ».
 
13. З огляду на пункт 9.1 Регламенту розгляд справи закінчується ухваленням рішення, а постановленням ухвали вирішується питання, пов`язане, зокрема із залишенням заяви без розгляду та її поверненням. 
 
14. Так, Законом № 1798-VIII не передбачено порядку поновлення розгляду скарги, яка була залишена без розгляду, чи здійснення повторного розгляду такої скарги. Але і частина шоста статті 51 Закону, яка визначає підстави для залишення без розгляду скарги на рішення Дисциплінарної палати, не передбачає залишення скарги позивача без розгляду з тих підстав, які наведені в ухвалі від 17 жовтня 2017 року № 3306/0/15-17 «Про залишення без розгляду скарги ОСОБА_1 на рішення Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 24 березня 2017 року № 598/2дп/15-17 про відмову у притягненні до дисциплінарної відповідальності судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_2 »

15. Будь-які дії та рішення ВРП, які не передбачені законом, можуть формально вважатися такими, що суперечать частині другій статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
 
16. Однак у випадках, коли йдеться про захист прав, свобод та інтересів людини, положення частини другої статті 19 Конституції України слід застосовувати з урахуванням частини другої статті 3 Конституції України, у якій зазначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
 
17. Конституційний обов`язок держави перед людиною реалізується в діяльності усіх державних органів та посадових осіб. Відтак положення частини другої статті 19 Конституції України саме по собі, без урахування інших обставин, не може бути перешкодою для усунення порушень прав людини державним органом, який його вчинив, оскільки саме в такий спосіб права людини можуть бути захищені найбільш ефективно.
 
Таким чином, з огляду на те, що ВРП порушила право позивача як скаржника у дисциплінарній справі на оскарження рішення Дисциплінарної палати, Велика Палата Верховного Суду мала б визнати протиправною відмову відповідача відновити розгляд його скарги на рішення Першої Дисциплінарної палати ВРП від 24 березня 2017 року № 598/1дп/15-17 «Про відмову у притягненні до дисциплінарної відповідальності судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_2 » та зобов`язати ВРП розглянути скаргу позивача відповідно до статті 51 Закону № 1798-VIII з ухваленням відповідного рішення за результатом її розгляду, тобто задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_1 та задовольнити його позов.

 
 
Суддя                                                                                                                  В. В. Пророк

Окрема думка складена 20 січня 2022 року.