ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8508/21 Справа № 216/4309/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Бутенко М. В. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді Єлізаренко І.А.
суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В. 
за участю секретаря Колесової А.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 липня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , заінтересована особа ОСОБА_1 , про видачу обмежувального припису,- 

В С Т А Н О В И Л А:

       У липні 2021 року  ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису, заінтересована особа ОСОБА_1 .
       В обґрунтування вимог заяви, які уточнювалися в ході судового розгляду справи, ОСОБА_2 посилалася на те, що вона та ОСОБА_1 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29 березня 2002 року, в період якого у них народилося троє дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Сім`я проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Протягом останніх років чоловік регулярно застосовує насильство до дружини та дітей, що проявляється в її побитті, побитті доньки ОСОБА_6 , тяганні за волосся останньої. Фізичне насильство відносно неї застосовувалося у присутності неповнолітніх синів, які стали боятися батька, стали збудженими. З початку 2021 року насильство активізувалося, після чого 04 червня 2021 року вона разом з дітьми пішла від чоловіка, однак той почав в телефонному режимі їй погрожувати. 18 червня 2021 року заявник звернулася в поліцію із заявою про вчинення домашнього насильства в сім`ї, та 05 липня 2021 року інспектором Остапчуком В.П. було видано терміновий заборонний припис серії АА № 199263 відносно ОСОБА_1 , яким заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою на строк 10 діб, до 14 липня 2021 року включно. Заявниця вважає, що строк термінового заборонного припису не змінить насильницьку поведінку чоловіка. На підставі викладеного ОСОБА_2 просила суд видати обмежувальний припис відносно кривдника ОСОБА_1 , яким заборонити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , наближатися на відстань меншу ніж 100 метрів до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалої особи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та її дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; заборонити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_5 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборонити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Визначити строк дії обмежувального припису до 18 січня 2022 року (а.с.62-64).
       Рішенням Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 липня 2021 року задоволено заяву ОСОБА_2 . Заборонено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , наближатися на відстань меншу ніж 100 метрів до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалої особи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та її дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Заборонено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею. Заборонено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Визначено строк дії обмежувального припису до 01 січня 2022 року. Відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи про видачу обмежувального припису — віднесено на рахунок держави. Повідомлено про прийняте рішення Криворізьке РУП ГУНП у Дніпропетровській області для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік.
       Ухвалою Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 липня 2021 року виправлено описку у вказаному рішенні суду.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду від 21 липня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення, про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.
У відзиві на апеляційну скаргу представник  ОСОБА_2 - адвокат Умріхін О.В. просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення суду від 21 липня 2021 року залишити без змін, посилаючись на його законність та обгрунтованість.
У відзиві на апеляційну скаргу  ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення суду від 21 липня 2021 року залишити без змін.
       Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.
Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Основним нормативно - правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини є Закон України “Про запобігання та протидію домашньому насильству”, який визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.
       Закон України “Про запобігання та протидію домашньому насильству”, положеннями якого заявник обґрунтовує свої вимоги, та норми статей 350-1 - 350-8 Цивільного процесуального кодексу України, які визначають підстави для видачі обмежувального припису, набрали чинність 07 січня 2018 року.
       Розділ IV глави 13 Цивільного процесуального кодексу України визначає порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису.
       Згідно з пунктами 3, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України “Про запобігання та протидію домашньому насильству” домашнє насильство – це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
       Психологічне насильство – це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
       Фізичне насильство – це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
       Економічне насильство – форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру (пункт 4 частини першої статті 1 Закону України “Про запобігання та протидію домашньому насильству”).
       Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (пункт 6 частини першої статті 1 Закону).
       Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.
       За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.
       У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі №756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) зроблено висновок, що “враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству”, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях”.
       Відповідно до частини 3 статті 26 Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.
       Оцінка ризиків полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (пункт 9 частини першої статті 1 Закону).
       Тобто, оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи (правовий висновок, викладений в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 березня 2020 року у справі № 159/4550/19 (провадження № 61-884св20) та від 17 лютого 2021 року у справі № 753/19409/19 (провадження № 61-6763св20).
       У частині другій статті 26 Закону України “Про запобігання та протидію домашньому насильству” обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.
       Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).
       Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.
       Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.
       Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.
       Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: від 14 січня 2020 року в справі № 754/6995/19 (провадження № 61-16980св19).
       У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 квітня 2020 року в справі № 754/11171/19 (провадження № 61-21971св19) вказано, що тимчасове обмеження права власності кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному Законом № 2229-VIII, є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосування такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність вручання у права і свободи особи враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи.
       Притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства (правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП) може бути підставою для застосування заходів обмежувального припису. Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2019 року у справі № 452/317/19-ц (провадження № 61-12915св19).
       У справі встановлено, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 29 березня 2002 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.6).
       Рішенням Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 вересня 2021 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.171-173).
       Вказане рішення суду не набрало законної сили.
       Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 15 грудня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 вересня 2021 року (а.с.174, 175).
Від шлюбу мають трьох дітей – повнолітню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та неповнолітніх - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6, 7).
       18 червня 2021 року ОСОБА_2 звернулася до КРУП ГУНП в Дніпропетровській області із заявою про вчинення домашнього насильства в сім`ї її чоловіком ОСОБА_1 , в якій зазначила, що протягом семи років її чоловік ОСОБА_1 вчиняє домашнє насильство в сім`ї, що виражається в погрозах фізичною розправою, моральним приниженням, психологічним тиском (а.с.9, 10).
       05 липня 2021 року інспектором СПДН ВП КРУП ГУНП в Дніпропетровській області Остапчуком В.П. винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника, серії АА №199263, яким заборонено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в будь-який спосіб контактувати з ОСОБА_2 , строком з 10.15 год. 05 липня 2021 року до 15.00 год. 14 липня 2021 року (а.с.10).
       Звернувшись до суду із заявою про видачу обмежувального припису, ОСОБА_2 просила суд видати обмежувальний припис відносно кривдника ОСОБА_1 , яким заборонити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , наближатися на відстань меншу ніж 100 метрів до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалої особи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та її дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; заборонити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_5 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборонити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Визначити строк дії обмежувального припису до 18 січня 2022 року (а.с.62-64).
       Судом встановлено, між подружжям ОСОБА_2 та ОСОБА_1 склалися неприязні стосунки, виникають сварки.
       За зверненням ОСОБА_2 до КРУП ГУНП в Дніпропетровській області із заявою про вчинення домашнього насильства в сім`ї її чоловіком ОСОБА_1 , 05 липня 2021 року інспектором СПДН ВП КРУП ГУНП в Дніпропетровській області Остапчуком В.П. винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника, серії АА №199263, яким заборонено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в будь-який спосіб контактувати з ОСОБА_2 , строком з 10.15 год. 05 липня 2021 року до 15.00 год. 14 липня 2021 року (а.с.10).
Таким чином, враховуючи, що обмежувальний припис є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки особи, з огляду на наявність ризиків, та застосовуючи принцип пропорційності, суд дійшов обгрунтованого висновку, що застосування до ОСОБА_1 тимчасових обмежень його прав стосовно заявника ОСОБА_2 буде легітимним заходом втручання в його право на повагу до сімейного життя.
Стосовно вимог заяви про видачу обмежувального припису щодо заборони ОСОБА_1 наближатися до неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , слід зазначити наступне.
       Відповідно до частин 1, 2 статті дев`ятої Конвенції Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору.
       У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 липня 2020 року у справі №753/10840/19 (провадження №61-22727св19) зроблено такий висновок: “Видача обмежувального припису є обов`язковою в разі доказово обґрунтованого постійного використання у безпосередньому спілкуванні або переписці з колишнім чоловіком/дружиною та дітьми погроз, у тому числі фізичною розправою, вживанням щодо них ненормативної лексики, образ та приниження, які кваліфікуються як домашнє насильство у формі психологічного насильства”.
       Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
       Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
       Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема висновком експерта (ч. 1, п. 2 ч.2ст. 76 ЦПК).
       За змістом ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.
       Слід зазначити, належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 , який є батьком неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчиняв будь-які дії відносно своїх дітей, що свідчать про його жорстоке поводження з дітьми, вживанням щодо дітей ненормативної лексики, образ та приниження заявником суду не надано, тому у задоволенні цієї частини заяви повинно бути відмовлено.
За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 липня 2021 року скасувати в частині заборони ОСОБА_1 наближатися на відстань меншу ніж 100 метрів до місця проживання (перебування), навчання, інших місць частого відвідування дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та відмовити у задоволенні цієї частини вимог заяви ОСОБА_2 .
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу   ОСОБА_1 -задовольнити частково.
Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 липня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , заінтересована особа ОСОБА_1 , про видачу обмежувального припису скасувати в частині заборони ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , наближатися на відстань меншу ніж 100 метрів до місця проживання (перебування), навчання, інших місць частого відвідування дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та відмовити у задоволенні цієї частини вимог заяви ОСОБА_2 . 
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
       
       Головуючий суддя                                                                     І.А.Єлізаренко

Судді                                                                                   Т.П.Красвітна 

О.В.Свистунова