ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6928/21 Справа № 185/1531/16-ц 	  	Суддя у 1-й інстанції - Болдирєва У. М. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді Єлізаренко І.А.
суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В. 
за участю секретаря Колесової А.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк “Приватбанк” на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк “Приватбанк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2016 року АТ КБ “Приватбанк” звернулися до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
       В обґрунтування своїх вимог АТ КБ “Приватбанк” посилалися на те, що відповідно до укладеного договору №SAMDN03000070437391 про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної картки та додаткової угоди до договору від 20 листопада 2012 року ОСОБА_1 було надано мультивалютну платіжну картку терміном дії – один рік. Підписання вказаного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком відповідно до пункту 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з “Умовами та правилами надання банківських послуг”, “Правилами користування платіжною карткою” та “Тарифами банку”, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладенні договору сторони керувалися положеннями частини 1 статті 634 Цивільного кодексу України про договір приєднання. Відповідно до пункту 5.5 “Правил користування платіжною карткою”, за користування кредитом банк нараховує відсотки у розмірі, встановленому “Тарифами банку” з розрахунку 360 календарних днів на рік. Відповідно до пункту 8.6 “Умов та правил надання банківських послуг”, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. плюс п`ять відсотків від суми позову. Позивач свої зобов`язання за договором та угодою виконав у повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Відповідно до пункту 5.5.1 “Правил користування платіжною карткою”, за несвоєчасне виконання боргових зобов`язань (користування простроченим кредитом і овердрафтом) боржник сплачує відсотки за підвищеною відсотковою ставкою або додаткову комісію, розміри яких встановлені “Тарифами банку”. На підставі пункту 5.3 “Умов та правил надання банківських послуг” банк має право на зміну тарифів та інших умов обслуговування рахунків. Відповідач порушив умови укладеного договору в частині своєчасного погашення платежів, та відсотків, передбачених умовами кредитного договору, у зв`язку з чим, станом на 07 лютого 2016 року має заборгованість перед банком у розмірі 235783 грн. 57 коп., яка складається із: 104546 грн. 67 коп. - заборгованість за кредитом; 119532 грн. 92 коп. — заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 11203 грн. 98 коп. - штраф (процентна складова). На підставі викладеного АТ КБ “Приватбанк” просили суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №SAMDN03000070437391 від 20 листопада 2012 року у розмірі 235783 грн. 57 коп., а також судові витрати в розмірі 3536 грн. 75 коп.
       Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2021 року частково задоволено позовні вимоги АТ КБ “Приватбанк”. Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь АТ КБ “Приватбанк” заборгованість за кредитним договором № SAMDN03000070437391 від 20 листопада 2012 року, яка утворилась станом на 07 лютого 2016 року, у загальному розмірі 104 546 грн. 67 коп, у тому числі: поточна заборгованість за кредитом – 98 950 грн 88 коп., прострочена заборгованість за кредитом – 5595 грн 79 коп. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь АТ КБ “Приватбанк” судові витрати на сплату судового збору у розмірі 1568 грн 20 коп.
       В апеляційній скарзі АТ КБ “Приватбанк” просить рішення суду від 07 травня 2021 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог банку про стягнення відсотків у розмірі 63 232 грн. 28 коп. та ухвалити в цій частині нове рішення, про задоволення позовних вимог АТ КБ “Приватбанк”, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. 
       В іншій частині рішення суду учасниками справи не оскаржується. 
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.
Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п.7 ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.
У порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до ст. 274 ЦПК України, розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин; 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд.
       У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
       Відповідно до ч. 6, 9 ст. 19 ЦПК України малозначними справами є, зокрема справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
       Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами АТ КБ “Приватбанк” посилалися на те, що відповідно до укладеного договору №SAMDN03000070437391 про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної картки та додаткової угоди до договору від 20 листопада 2012 року ОСОБА_1 було надано мультивалютну платіжну картку терміном дії – один рік (а.с.14). 
       За умовами цього договору банк відкриває ОСОБА_1 карткові рахунки та видає платіжні картки. Кредитний ліміт “Фінансовий” в сумах 0,00 USD, 0,00 EUR, 0,00 UAN.
       Протягом перших 30 днів з моменту виникнення заборгованості за кредитним лімітом (пільговий період) проценти нараховуються, виходячи зі ставки 0,01% річних. 
       У разі непогашення такої заборгованості у 30 денний строк з моменту її виникнення клієнт виплачує комісію за несвоєчасне погашення кредитного ліміту у пільговий період – базова місячна процентна ставка від заборгованості. 
       З 31-го дня виникнення заборгованості за кредитним лімітом нарахування процентів за користування кредитним лімітом проводиться виходячи з базової відсоткової ставки.
       Пунктом 3.1 договору № SAMDN03000070437391 визначено базову процентну ставку за кредитним лімітом на момент підписання договору: для валюти гривня - 2,2 відсотка в місяць з розрахунку 360 днів на рік, для валюти долар США - 1,7 відсотка в місяць з розрахунку 360 днів на рік, для валюти євро - 1,7 відсотка в місяць з розрахунку 360 днів на рік.
       Також у договорі та додатковій угоді зазначено, що відповідач ознайомлений та погоджується з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною картою, а також тарифами банку, які були йому надані для ознайомлення у письмовому вигляді.
       Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з “Умовами та правилами надання банківських послуг”, “Правилами користування платіжною карткою” та “Тарифами банку”, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. 
       Відповідно до пункту 5.5 “Правил користування платіжною карткою”, за користування кредитом банк нараховує відсотки у розмірі, встановленому “Тарифами банку” з розрахунку 360 календарних днів на рік. 
       Відповідно до пункту 8.6 “Умов та правил надання банківських послуг”, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. плюс п`ять відсотків від суми позову. 
       Відповідно до пункту 5.5.1 “Правил користування платіжною карткою”, за несвоєчасне виконання боргових зобов`язань (користування простроченим кредитом і овердрафтом) боржник сплачує відсотки за підвищеною відсотковою ставкою або додаткову комісію, розміри яких встановлені “Тарифами банку”. 
       На підставі пункту 5.3 “Умов та правил надання банківських послуг” банк має право на зміну тарифів та інших умов обслуговування рахунків. 
       Позивач свої зобов`язання за договором та угодою виконав у повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. 
       Відповідач порушив умови укладеного договору в частині своєчасного погашення платежів, та відсотків, передбачених умовами кредитного договору.
       З наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач станом на 07 лютого 2016 року має заборгованість перед банком у розмірі 235783 грн. 57 коп., яка складається із: 104546 грн. 67 коп. - заборгованість за кредитом; 119532 грн. 92 коп. — заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 11203 грн. 98 коп. - штраф (процентна складова) (а.с.12, 13).
       Відповідач добровільно заборгованість не погашає.
       Задовольняючи частково позовні вимоги ПАТ КБ “Приватбанк”, суд першої інстанції посилався на їх доведеність та обґрунтованість у частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, однак погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них за неповного засування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження, з урахуванням того, що ціна позову перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.
       Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
       За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
       Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
       У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
       Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
       Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
       Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
       Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона – підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
       За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
       У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ПАТ КБ «ПриватБанк»).
       Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
       За змістом статті 1056-1 ЦК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
       Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
       Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
       За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
       Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
       Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
       Отже, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
       Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, банк посилався на те, що відповідно до укладеного договору №SAMDN03000070437391 про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної картки та додаткової угоди до договору від 20 листопада 2012 року ОСОБА_1 було надано мультивалютну платіжну картку терміном дії – один рік (а.с.14). 
       За умовами цього договору банк відкриває ОСОБА_1 карткові рахунки та видає платіжні картки. Кредитний ліміт “Фінансовий” в сумах 0,00 USD, 0,00 EUR, 0,00 UAN.
       Протягом перших 30 днів з моменту виникнення заборгованості за кредитним лімітом (пільговий період) проценти нараховуються, виходячи зі ставки 0,01% річних. 
       У разі непогашення такої заборгованості у 30 денний строк з моменту її виникнення клієнт виплачує комісію за несвоєчасне погашення кредитного ліміту у пільговий період – базова місячна процентна ставка від заборгованості. 
       З 31-го дня виникнення заборгованості за кредитним лімітом нарахування процентів за користування кредитним лімітом проводиться виходячи з базової відсоткової ставки.
       Пунктом 3.1 договору № SAMDN03000070437391 визначено базову процентну ставку за кредитним лімітом на момент підписання договору: для валюти гривня - 2,2 відсотка в місяць з розрахунку 360 днів на рік, для валюти долар США - 1,7 відсотка в місяць з розрахунку 360 днів на рік, для валюти євро - 1,7 відсотка в місяць з розрахунку 360 днів на рік.
       Також у договорі та додатковій угоді зазначено, що відповідач ознайомлений та погоджується з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною картою, а також тарифами банку, які були йому надані для ознайомлення у письмовому вигляді.
       Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з “Умовами та правилами надання банківських послуг”, “Правилами користування платіжною карткою” та “Тарифами банку”, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. 
       З наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач станом на 07 лютого 2016 року має заборгованість перед банком, яка складається із: 104546 грн. 67 коп. - заборгованість за кредитом; 119532 грн. 92 коп. — заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 11203 грн. 98 коп. - штраф (процентна складова) (а.с.12, 13).
       Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив суд стягнути з відповідача крім тіла кредиту, заборгованість по процентам за користування кредитом, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг.
       Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
       Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
       Встановлено, відповідач ОСОБА_1  користувався кредитними коштами та частково сплачував заборгованість за договором, що підтверджує факт укладення кредитного договору.
       Відповідач ОСОБА_1 не надав суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості перед АТ КБ “Приватбанк”, не довів відсутність заборгованості.
       Таким чином, враховуючи викладене, позовні вимоги АТ КБ “Приватбанк” є обґрунтованими в частині стягнення заборгованості за кредитним договором за тілом кредиту у розмірі 104 546 грн. 67 коп. 
       Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача на користь банку заборгованості по відсоткам, колегія суддів враховує наступне.
       Із договору №SAMDN03000070437391 від 20 листопада 2012 року вбачається, що позичальник обрав тип карти — MC WORLD SIGNIA CHIP, вид карти — приватна міжнародна, строк дії — один рік.
       Пунктом 3.1 договору №SAMDN03000070437391 визначено базову процентну ставку за кредитним лімітом на момент підписання договору: для валюти гривня - 2,2 відсотка в місяць з розрахунку 360 днів на рік, для валюти долар США - 1,7 відсотка в місяць з розрахунку 360 днів на рік, для валюти євро - 1,7 відсотка в місяць з розрахунку 360 днів на рік.
       Згідно даних розрахунку заборгованості, банком було дотримано істотних умов, погоджених сторонами, щодо базової процентної ставки за кредитом.
       Так, станом на 02 грудня 2013 року заборгованість відповідача перед банком за відсотками за ставкою, що передбачена умовами договору (24,6 % річних) становить 1012 грн. 61 коп.
       Вказана заборгованість за відсотками є обґрунтованою, оскільки вона відповідає відсотковій ставці, яка передбачалася договором, з умовами якого погодились сторони.
       Однак, з розрахунку заборгованості вбачається, що у подальшому - з 16 грудня 2013 року банком в односторонньому порядку було підвищено річну відсоткову ставку до 52,8% річних.
       АТ КБ “Приватбанк” не надано суду жодних доказів дотримання банком процедури зміни в односторонньому порядку розміру процентної ставки.
       Таким чином, в частині стягнення з відповідача на користь банку відсотків за користування кредитом позов підлягає частковому задоволенню виходячи із розрахунків, які згідно умов укладеного між сторонами договору, банк повинен був нараховувати відповідачу відсотки, а саме за період з 20 листопада 2012 року по 02 грудня 2013 року, що становить 1012 грн. 61 коп., оскільки згідно зі статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
       За змістом положень частини першої статті 651 та частини третьої статті 653 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. В разі зміни договору зобов`язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.
       Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
       Отже, якщо сторонами кредитного договору досягнуто домовленості з усіх його умов, у тому числі щодо збільшення банком в односторонньому порядку процентної ставки за кредитом з дотриманням певної процедури, то такі умови повинні виконуватись сторонами з моменту досягнення домовленості, тобто з моменту підписання договору.
       У разі підвищення банком процентної ставки з`ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо), дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.
       В іншій частині позовні вимоги про стягнення штрафів є недоведеними фактом досягнення сторонами домовленості про сплату відповідачем у будь-якому розмірі цих складових.
       За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційну скаргу АТ КБ “Приватбанк” слід задовольнити частково, рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення, про часткове задоволення позовних вимог АТ КБ “Приватбанк”.
       На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
       
       Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк “Приватбанк” – задовольнити частково.
       Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк “Приватбанк” до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором — скасувати.
       Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк “Приватбанк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором — задовольнити частково.
       Стягнути із  ОСОБА_1 (ІНН  НОМЕР_1 ) на користь АТ КБ “Приватбанк” заборгованість за кредитним договором №SAMDN03000070437391 від 20 листопада 2012 року, яка складається із заборгованості: за тілом кредиту — 104 546 грн. 67 коп., за відсотками за за період з 20 листопада 2012 року по 02 грудня 2013 року - 1012 грн. 61 коп.
       В іншій частині позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк “Приватбанк”  — відмовити.
       Стягнути із  ОСОБА_1 (ІНН  НОМЕР_1 ) на користь АТ КБ “Приватбанк” судовий збір у розмірі 3958 грн. 48 коп.
               Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

       Головуючий суддя І.А.Єлізаренко 

Судді  Т.П.Красвітна

О.В.Свистунова