РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2022 року
м. Рівне

Справа № 562/4802/18
Провадження № 22-ц/4815/161/22

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Ковальчук Н. М.,
суддів: Хилевича С. В., Шимківа С. С.
секретар судового засідання – Крижов В. С.

учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 , що діє в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_2 ,
відповідач – Комісія з розслідування нещасних випадків Здолбунівської загальноосвітньої 
школи І-ІІІ ступенів № 6 Здолбунівської районної ради Рівненської області,
відповідач – директор Здолбунівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 6 
Мельничук Петро Федорович,
відповідач – Відділ освіти Здолбунівської районної державної адміністрації 
Рівненської області,
відповідач – Здолбунівська районна рада Рівненської області,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 та законного представника неповнолітнього ОСОБА_3 на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 08 вересня 2021 року у складі судді Кушніра О. Г., ухвалене в м. Здолбунів Рівненської області об 11 годині 28 хвилин, повний текст рішення складено 16 вересня 2021 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього  ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Комісії з розслідування нещасних випадків Здолбунівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 6 Здолбунівської районної ради Рівненської області, директора Здолбунівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 6 Мельничука Петра Федоровича, Відділу освіти Здолбунівської районної державної адміністрації Рівненської області, Здолбунівської районної ради Рівненської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії. Просив суд:
- визнати неправомірними дії (бездіяльність) Комісії з розслідування нещасних випадків Здолбунівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №6 в частині порушення законодавства в ході розслідування фактів спричинення тілесних ушкоджень його неповнолітньому сину ОСОБА_2 , 2007 року народження, що мали місце відповідно 18 і 27 грудня 2017 року та 22 січня 2018 року під час навчально-виховного процесу в школі, яка не визнала факти побиття сина нещасним випадком, розслідування проводила понад календарний місяць, не з`ясувала обставини і причини нещасного випадку, не опитала всіх свідків, причетних осіб та осіб, які допустили порушення нормативно-правових актів з охорони праці та безпеки життєдіяльності, не розробила заходів щодо усунення причин нещасного випадку з визначенням відповідальних за це осіб, не склала акт про нещасний випадок за формою Н-Н, відмовилася реалізовувати право потерпілої сторони на ознайомлення з матеріалами розслідування;
- визнати неправомірними дії (бездіяльність) директора Здолбунівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №6 Мельничука П. Ф. в частині порушення законодавства в ході розслідування фактів спричинення тілесних ушкоджень неповнолітньому ОСОБА_2 , що мали місце відповідно 18 і 27 грудня 2017 року та 22 січня 2018 року під час навчально-виховного процесу в школі, який не вжив заходів щодо усунення причин, що викликали нещасний випадок і тим самим спровокував повторні факти побиття неповнолітнього учня, не направив письмовий запит до лікувально-профілактичного закладу для отримання медичного висновку про характер і тяжкість ушкодження потерпілого, протягом доби не утворив наказом комісію з розслідування нещасного випадку та не організував розслідування нещасних випадків, не проінформував правоохоронні органи про нещасні випадки, не здійснював контролю за правильним та своєчасним розслідуванням, що призвело до порушення термінів розслідування та облік нещасних випадків, відмову комісії скласти акт форми Н-Н;
- визнати неправомірними дії (бездіяльність) відділу освіти Здолбунівської районної державної адміністрації Рівненської області в частині порушення законодавства в ході розслідування фактів спричинення тілесних ушкоджень неповнолітньому ОСОБА_2 , що мали місце відповідно 18 і 27 грудня 2017 року та 22 січня 2018 року під час навчально-виховного процесу в школі, який не здійснював контроль за правильним і своєчасним розслідуванням та обліком нещасних випадків, не здійснював заходів щодо усунення причин, що сприяло повторним нещасним випадкам з неповнолітнім, порушенню строку проведення розслідування та незаконній відмові комісії в складанні акту форми Н-Н;
- визнати неправомірними дії (бездіяльність) Здолбунівської районної ради Рівненської області в частині порушення законодавства в ході розслідування фактів спричинення тілесних ушкоджень неповнолітньому ОСОБА_2 , що мали місце відповідно 18 і 27 грудня 2017 року та 22 січня 2018 року під час навчально-виховного процесу в школі, яка здійснювала контроль за правильним і своєчасним розслідуванням та обліком нещасних випадків, не здійснювала заходів щодо усунення причин, що сприяло повторним нещасним випадкам з неповнолітнім, порушенню строку проведення розслідування та незаконній відмові комісії в складанні акту форми Н-Н;
- зобов`язати комісію з розслідування нещасних випадків та директора Здолбунівської ЗОШ №6 ОСОБА_4 надати йому для ознайомлення всі наявні на даний час матеріали справи по розслідуванню нещасних випадків з неповнолітнім ОСОБА_2 ;
- зобов`язати комісію з розслідування нещасних випадків відновити свою роботу по розслідуванню спричинення тілесних ушкоджень його неповнолітньому ОСОБА_2 та за результатами розслідування скласти відповідний акт форми Н-Н з врученням йому всіх матеріалів розслідування нещасного випадку;
- судові витрати покласти на відповідачів.

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 08 вересня 2021 року у задоволенні позову відмовлено. 

Рішення суду першої інстанції вмотивоване відсутністю належних, достатніх, достовірних доказів на підтвердження заявлених позовних вимог та обґрунтоване тим, що нормативні акти, якими регулюються спірні правовідносини, а саме: Конституція України, Закон України «Про освіту», Закон України «Про охорону дитинства», Положення про порядок розслідування нещасних випадків, що сталися під час навчально-виховного процесу в навчальних закладах», не містять таких положень, які б передбачали зобов`язання відповідачів до вчинення певних дій, яких вимагає сторона позивача.

Вважаючи рішення суду незаконним, ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 та законний представник неповнолітнього ОСОБА_3 оскаржили його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі зазначають, що оскаржуване рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального права, неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Вказують, що суд проігнорував в матеріалах справи лист №П-697/18 від 08.05.2018р. Рівненської ОДА за підписом заступника голови адміністрації С. Богатирчук-Кривко за результатами службового розслідування, яке проводилося комісією по перевірці звернення від 22.03.2018р. щодо нанесення тілесних ушкоджень неповнолітньому ОСОБА_2 під час проведення навчально-виховного процесу (т.1, а.с. 50-51). Вважає, що суд взяв до уваги лише доводи відповідачів та проігнорував аргументи позивачів, вибірково та упереджено підійшов до визнання належними та допустимими доказами у розумінні ст.ст. 77,78 ЦПК України довідок, висновків лікувально-профілактичних закладів, бюро судово-медичних експертиз. Вказує, що директор школи ОСОБА_4 направив запит лише у Здолбунівську ЦРЛ, хоча він особисто його повідомляв про наявність висновків щодо тяжкості тілесних ушкоджень в матеріалах кримінального провадження та у спеціалістів бюро судово-медичної експертизи. Додає, що директор школи ОСОБА_4 , не узгодивши з батьками неповнолітнього потерпілого ОСОБА_2 питання щодо отримання інформації про лікувальні заклади, в які звертався потерпілий, та намагаючись особисто отримати лікарські діагнози потерпілого, порушив Закон України «Про захист персональних даних». Також вказує, що записи в амбулаторній картці ОСОБА_2 є дійсні і не містять ознак фальсифікації. Звертає увагу, що відповідно до висновків судово-медичних експертиз виявлено легкі тілесні ушкодження. Вважає, що судом неправлмірно відмовлено у задоволенні клопотання від 16.07.2019р. про виклик в судове засідання свідків ОСОБА_5 (судмедексперта бюро СМЕ), Полякова В. (інспектора ювенальної поліції Здолбунівського ВП), Ярцевої А. (слідчу Здолбунівського ВП), ОСОБА_6 (класного керівника), ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 (вчителів Здолбунівської ЗОШ №6). Покликаючись на неврахування судом відповідної практики ЄСПЛ, просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано. 

Дослідивши матеріали та обставини справи  на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу дій (бездіяльності) комісії з розслідування нещасних випадків Здолбунівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №6, директора Здолбунівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №6 Здолбунівської районної ради Рівненської області Мельничука П. Ф., відділу освіти Здолбунівської районної державної адміністрації Рівненської області та Здолбунівської районної ради Рівненської області, які виникли під час розслідування фактів спричинення тілесних ушкоджень неповнолітньому ОСОБА_10 , 2007 року народження, що мали місце відповідно 18 і 27 грудня 2017 року та 22 січня 2018 року під час навчально-виховного процесу.

ОСОБА_1 22 березня 2018 року звернувся із письмовою заявою про утворення комісії з розслідування фактів травмування неповнолітнього ОСОБА_2 до директора Здолбунівської ЗОШ №6 Мельничука П.Ф. після отримання 13 березня 2018 року відповіді зі Здолбунівської РДА Рівненської області, з якої вбачається, що повідомлень про відсторонення учня ОСОБА_2 від навчально-виховного процесу за результатом медичного висновку не надходило, до медичної сестри школи останній не звертався, навчання відвідував регулярно, а тому розслідування не проводилося.

Аналогічна відповідь щодо своєчасного розслідування випадків травмування ОСОБА_2 надано управлінням освіти і науки Рівненської ОДА.

Наказом директора Здолбунівської ЗОШ №6 Мельничука П.Ф. від 22 березня 2018 року №62, у зв`язку із зверненням ОСОБА_1 створено Комісію по розслідуванню нещасних випадків, які мали місце згідно заяви 18 та 27 грудня 2017 року та 22 січня 2018 року, за яким комісія мала провести вивчення обставин та скласти відповідні акти в термін до 21 квітня 2018 року.

В своїй заяві від 22 березня 2018 року ОСОБА_1 повідомив директора школи про проведення досудового розслідування слідчим відділенням Здолбунівського ВП ГУНП в Рівненській області по всіх фактах побиття його неповнолітнього сина ОСОБА_2 однокласниками під час навчально-виховного процесу.

Наведені обставини спростовують покликання апелянта у цій частині на бездіяльність відповідачів, оскільки відсутня необхідність та підстави для повторного повідомлення правоохоронних органів про наведені факти, щодо яких поліцією вже проводилося розслідування.

Як вбачається із відповідей головного лікаря Здолбунівської ЦРЛ від 27 та 30 березня 2018 року на запити директора школи Мельничука П. Ф. щодо надання медичних висновків по фактах травмування неповнолітнього ОСОБА_2 вбачається, що останній в період з 18 грудня 2017 року по 30 березня 2018 року в лікарню не звертався, а його Медична картка амбулаторного хворого знаходиться на руках у його батька з 03 січня 2018 року.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.1-3 ст. 89 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України (ч.1 ст. 81 ЦПК України).
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч. 2 ст. 80 ЦПК України). Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. 4 ст. 77 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що неповнолітній ОСОБА_2 звертався за медичною допомогою чи оглядався медичним працівником навчального закладу з приводу отриманих ним 18 і 27 грудня 2017 року та 22 січня 2018 року тілесних ушкоджень (травм) під час навчально-виховного процесу, доставлявся в ці дні в лікувально-профілактичні заклади, відсторонявся від навчання у зв`язку з хворобою та проходив відповідне лікування отриманих травми, що призвели до його тимчасового (більш як на один робочий /навчальний/ день) або стійкого погіршення стану здоров`я, позивачем не надано.

Встановлені за висновками експерта № 211 від 19 грудня 2017 року та № 23 від 24 січня 2018 року під час розслідування Здолбунівським ВП ГУНП в Рівненській області кримінального провадження №12017180130000842 наявність у ОСОБА_2 тілесних ушкоджень, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, наявність обставин тимчасового або стійкого погіршення стану його здоров`я не доводять.

Постановою слідчого Здолбунівського ВП ГУНП в Рівненській області від 23 грудня 2019 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12017180130000842 від 19 грудня 2017 року закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінальних правопорушень, передбачених ст.125 КК України.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про освіту», заклад освіти – це юридична особа публічного чи приватного права, основним видом діяльності якої є освітня діяльність, а засновник закладу освіти – орган державної влади від імені держави, відповідна рада від імені територіальної громади (громад), фізична та/або юридична особа, рішенням та за рахунок майна яких засновано заклад освіти або які в інший спосіб відповідно до законодавства набули прав і обов`язків засновника.

Заклади освіти діють на підставі власних установчих документів, що затверджуються їх засновниками відповідно до законодавства (ч.8 ст. 22 Закону України «Про освіту»).

Згідно п.4.1 розділу ІV Статуту Здолбунівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №6 Здолбунівської районної ради Рівненської області, управління навчальним закладом здійснюється його власником – Здолбунівською районною радою Рівненської області, безпосереднє керівництво навчальним закладом здійснює його директор.

Відповідно до положень частини 1, 3 ст. 26 Закону України «Про освіту» керівник закладу освіти здійснює безпосереднє управління закладом і несе відповідальність за освітню, фінансово-господарську та іншу діяльність закладу освіти. Керівник закладу освіти в межах наданих йому повноважень: організовує діяльність закладу освіти; вирішує питання фінансово-господарської діяльності закладу освіти; призначає на посаду та звільняє з посади працівників, визначає їх функціональні обов`язки; забезпечує організацію освітнього процесу та здійснення контролю за виконанням освітніх програм; забезпечує функціонування внутрішньої системи забезпечення якості освіти; забезпечує умови для здійснення дієвого та відкритого громадського контролю за діяльністю закладу освіти; сприяє та створює умови для діяльності органів самоврядування закладу освіти; сприяє здоровому способу життя здобувачів освіти та працівників закладу освіти; здійснює інші повноваження, передбачені законом та установчими документами закладу освіти.

Здобувачі освіти згідно ч.1 ст.53 Закону України «Про освіту» мають право на безпечні та нешкідливі умови навчання, повагу людської гідності, захист під час освітнього процесу від приниження честі та гідності, будь-яких форм насильства та експлуатації, дискримінації за будь-якою ознакою, пропаганди та агітації, що завдають шкоди здоров`ю здобувача освіти.

Відповідно до п.2 розділу ІІ «Положенням про порядок розслідування нещасних випадків, що сталися під час навчально-виховного процесу в навчальних закладах», затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 31 серпня 2001 року №616 в редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі Положення), керівник навчального закладу, одержавши повідомлення про нещасний випадок, зобов`язаний негайно:
- ужити заходів щодо усунення причин, що викликали нещасний випадок;
- повідомити батьків потерпілого (особу, яка представляє його інтереси);
- направити письмовий запит до лікувально-профілактичного закладу для отримання медичного висновку про характер і тяжкість ушкодження потерпілого;
- протягом доби утворити наказом комісію з розслідування нещасного випадку у складі не менше ніж три особи та організувати розслідування нещасного випадку
Про нещасний випадок, що стався з учасником навчально-виховного процесу через нанесення тілесних ушкоджень внаслідок бійок, скоєння правопорушень під навчально-виховного процесу, керівник навчального закладу також інформує правоохоронні органи.

Як встановлено судом, учень школи ОСОБА_2 не звертався до медичної сестри школи з приводу тілесних ушкоджень, не повідомляв керівництво шкоди про нещасний випадок чи побиття, регулярно відвідував заняття, а тому не було передбачених законом підстав для проведення розслідування директором школи. Лише після отримання письмової заяви ОСОБА_1 керівництву школи стало відомо про обставини травмування неповнолітнього ОСОБА_2 ..

Наказом директора Здолбунівської ЗОШ №6 Мельничука П.Ф. від 22 березня 2018 року №62, у зв`язку із зверненням позивача, створено комісію по розслідуванню нещасних випадків, які мали місце згідно заяви 18 та 27 грудня 2017 року та 22 січня 2018 року.

Відповідно до п.13 розділу ІІ Положення нещасний випадок, про який потерпілий не повідомив керівника навчального закладу протягом робочого (навчального) дня, коли трапився нещасний випадок, або наслідки якого проявилися не відразу і засвідчені лікувально-профілактичним закладом, розслідується протягом календарного місяця з дня одержання письмової заяви потерпілого (його батьків або особи, яка представляє інтереси потерпілого) згідно з цим Положенням.

У цьому разі питання про складання акта Н-Н вирішується комісією з розслідування навчального закладу, яка утворюється наказом керівника навчального закладу, після всебічної перевірки заяви про нещасний випадок з урахуванням усіх обставин, медичного висновку про характер травми, можливої причини її походження, свідчень учасників та інших доказів.

З протоколу засідання комісії по розслідуванню нещасних випадків, що сталися під час навчально-виховного процесу від 14 червня 2018 року №5, яка неодноразово продовжувала строки розслідування, вбачається, що комісією не встановлено фактів нещасного випадку, а встановлено конфлікт між окремими учнями 5-В класу та їх батьками, а тому роботу комісії закрито, оскільки її функції вичерпані.

Згідно п.4 розділу І Положення розслідуванню підлягають нещасні випадки, що трапилися з учасниками навчально-виховного процесу під час навчально-виховного процесу і призвели до тимчасового (більш як на один робочий (навчальний) день залежно від типу та організації роботи навчального закладу) або стійкого погіршення стану здоров`я чи їх смерті, а саме: травми через нанесення тілесних ушкоджень різного походження, у тому числі нанесених іншою особою, предметами, отруєння, теплові удари, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та інші ушкодження, отримані внаслідок аварій, пожеж, стихійного лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани, інші надзвичайні події), контакту з представниками тваринного та рослинного світу.
Погіршення стану здоров`я або втрату працездатності внаслідок нещасного випадку встановлює та засвідчує лікувально-профілактичний заклад. Лікувально-профілактичний заклад, куди доставлено потерпілого внаслідок нещасного випадку, що стався під час навчально-виховного процесу, на письмовий запит керівника навчального закладу надає медичний висновок про стан потерпілого та характер ушкоджень.

Встановлені обставини справи в сукупності із нормами закону, якими вони регулюються, дають суду підстави для висновку про відмову у задоволенні позову.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів (принцип диспозитивності). Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував. 

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

За наведених обставин, апеляційного суду приходить до переконання про те, що оскаржуване рішення постановлене місцевим судом з дотриманням норм процесуального права, судом першої інстанції в повній мірі з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а тому апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 та законного представника неповнолітнього ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 08 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 лютого 2022 року.

Головуючий                                                Ковальчук Н. М.

Судді:                                                        Хилевич С. В.                                        
                               Шимків С. С.