ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова
ДОДАТКОВА
Іменем України

09 лютого 2022 року
м. Харків

Справа № 643/2058/16-ц
Провадження № 22-з/818/6/22

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Пилипчук Н.П. ,
суддів: Тичкової О.Ю., Маміної О.В.,
за участю секретаря судового засідання : Гармаш К.В.,

учасники справи:
позивач: Харківська місцева прокуратура № 4, в інтересах держави в особі Харківської міської ради, Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради
відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові за заявою Харківської місцевої прокуратури № 4 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Харківської місцевої прокуратури № 4, в інтересах держави в особі Харківської міської ради, Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним правочинів, визнання спадщини відумерлою, - 

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2016 року керівник Харківської місцевої прокуратури №4 звернувся до суду із позовом в інтересах держави в особі Харківської міської ради, Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, в якому просив визнати недійсним правочин, вчинений у формі договору купівлі-продажу квартири укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , визнати недійсним правочин, вчинений у формі договору купівлі-продажу квартири укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а також визнати відумерлою спадщиною квартиру, що належала померлій ОСОБА_4 .

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 22 червня 2016 року, з урахуванням ухвал цього ж суду про виправлення описок від 3 листопада 2016 року та від 12 лютого 2018 року, позовні вимоги задоволено. 
Визнано недійсним правочин, вчинений у формі договору купівлі-продажу квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , зареєстрований в реєстрі за №1010 від 13.03.2014 року. 
Визнано недійсним правочин, вчинений у формі договору купівлі-продажу квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований в реєстрі за № 745 від 22.04.2014 року. 
Визнано відумерлою спадщиною квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що належала померлій ОСОБА_3 . 
Стягнуто зі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Харківської місцевої прокуратури №4 сплачений судовий збір у розмірі 4 134 грн, тобто по 2 067 грн з кожного.

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про перегляд вказаного вище заочного рішення.

Ухвалою Московського районного суду міста Харкова від 26 листопада 2019 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погодившись з цим заочним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Постановою Харківського апеляційного суду від 27 серпня 2020 року заочне рішення Московського районного суду міста Харкова від 22 червня 2016 року – скасовано і ухвалено нове.
Позов задоволено частково.
Договір купівлі-продажу квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , зареєстрований в реєстрі за №1010 від 13.03.2014 року - визнано недійсним.
Квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що належала померлій ОСОБА_3 – визнано відумерлою спадщиною.
У задоволенні вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрованого в реєстрі за № 745 від 22.04.2014 року – відмовлено.

У лютому 2021 року Харківська місцева прокуратура №4 звернулася до апеляційного суду із заявою про ухвалення додаткового рішення в частині розподілу судових витрат пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Обґрунтовуючи свою заяву прокуратура зазначає, що суд апеляційної інстанції при ухваленні судового рішення не вирішив питання щодо розподілу судових витрат.

Обговоривши заяву Харківської місцевої прокуратури №4 колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню.

Згідно п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Статтею 264 ЦПК України визначені питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення, в тому числі - як розподілити між сторонами судові витрати (п.6 ч.1 цієї статті).

Частинам 1, 2, 10, 13 ст.141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Як вбачається з матеріалів справи у лютому 2016 року керівник Харківської місцевої прокуратури №4 звернувся до суду із позовом в інтересах держави в особі Харківської міської ради, Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, в якому просив визнати недійсним правочин, вчинений у формі договору купівлі-продажу квартири укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , визнати недійсним правочин, вчинений у формі договору купівлі-продажу квартири укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а також визнати відумерлою спадщиною квартиру, що належала померлій ОСОБА_4 .

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 22 червня 2016 року, з урахуванням ухвал цього ж суду про виправлення описок від 3 листопада 2016 року та від 12 лютого 2018 року, позовні вимоги задоволено. 
Визнано недійсним правочин, вчинений у формі договору купівлі-продажу квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , зареєстрований в реєстрі за №1010 від 13.03.2014 року. 
Визнано недійсним правочин, вчинений у формі договору купівлі-продажу квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований в реєстрі за № 745 від 22.04.2014 року. 
Визнано відумерлою спадщиною квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що належала померлій ОСОБА_3 . 
Стягнуто зі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Харківської місцевої прокуратури №4 сплачений судовий збір у розмірі 4 134 грн, тобто по 2 067 грн з кожного.

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про перегляд вказаного вище заочного рішення.

Ухвалою Московського районного суду міста Харкова від 26 листопада 2019 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погодившись з цим заочним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Постановою Харківського апеляційного суду від 27 серпня 2020 року заочне рішення Московського районного суду міста Харкова від 22 червня 2016 року – скасовано і ухвалено нове.
Позов задоволено частково.
Договір купівлі-продажу квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , зареєстрований в реєстрі за №1010 від 13.03.2014 року - визнано недійсним.
Квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що належала померлій ОСОБА_3 – визнано відумерлою спадщиною.
У задоволенні вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрованого в реєстрі за № 745 від 22.04.2014 року – відмовлено.

Оскільки апеляційну скаргу задоволено частково і змінено рішення суду першої інстанції, тому судові витрати підлягаю перерозподілу.

Із змісту позовної заяви вбачається, що позивач просив: 
визнати недійсним правочин, вчинений у формі договору купівлі-продажу квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , зареєстрований в реєстрі за №1010 від 13.03.2014 року;
визнати недійсним правочин, вчинений у формі договору купівлі-продажу квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований в реєстрі за № 745 від 22.04.2014 року;
визнати відумерлою спадщиною квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що належала померлій ОСОБА_3 . 

При подачі позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 4 134грн. = (1378грн. (мінімальна заробітна плата станом на 01 січня 2016 року) х 3 немайнові вимоги).

За подання заяви про перегляд заочного рішення ОСОБА_1 було сплачено 384,20грн. судового збору, що становить 0,2 розміру від прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2019 року.; за подання апеляційної скарги - 6 202,50грн. судового збору, що становить 150% від суми судового збору сплаченого за подання позовної заяви, а усього 6 586,70грн.

Судом апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції змінено, позов задоволено частково, а саме задоволено дві (з трьох) немайнові вимоги, що становить 2/3 частини задоволених позовних вимог, або ж 66,66%.

Таким чином, з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Харківської місцевої прокуратури №4 підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви 2 755,72грн. = (4 134грн. * 66,66% розмір задоволених позовних вимог), тобто по 1 377,86грн. з кожного.

У свою чергу розмір задоволених вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 складає 33,33%.

Таким чином, з Харківської місцевої прокуратури №4 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання заяви про перегляд заочного рішення та подання апеляційної скарги в розмірі 2 195,34грн. (6 586,70грн.* 33,33%).

Отже, різниця судового збору яка підлягає стягненню з Харківської місцевої прокуратури №4 на користь ОСОБА_1 складає 817,48грн. = (2 195,34грн. – 1 377,86грн.).

Керуючись ст.270 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву Харківської місцевої прокуратури № 4 про ухвалення додаткового рішення – задовольнити.

Стягнути з Харківської місцевої прокуратури №4 (юридична адреса: вул. Маршала Батицького, буд.23, м. Харків) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код № НОМЕР_1 ) різницю судового збору в розмірі 817,48грн. (вісімсот сімнадцять гривень 48коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_3 ) на користь Харківської місцевої прокуратури №4 (юридична адреса: вул. Маршала Батицького, буд.23, м. Харків) витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 377,86грн. (одна тисяча триста сімдесят сім гривень 86коп.) 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 10 лютого 2022 року.

Головуючий –                                                                                                             Н.П. Пилипчук

Судді –                                                                                                                        О.Ю. Тичкова

                                                                                                                                О.В. Маміна