ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/32738/20                                                                    

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

20 січня 2022 року                                                                                                      м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача: Бужак Н. П.
Суддів: Костюк Л.О., Степанюка А.Г. 
За участю секретаря: Шевченко Е.П.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 вересня 2021 року, суддя Гарник К.Ю., у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії,-

У С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просила зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити ОСОБА_1 пенсію за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з моменту звернення - 12 листопада 2020 року.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що листом від 25 листопада 2020 року позивачці було відмовлено у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку, у зв`язку з тим, що не було надано уточнюючої довідки, відсутність атестації та не зарахування стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1 за період роботи з 25 липня 1983 року по 31 березня 1997 року та з 01 квітня 1997 року по 11 червня 2001 року.
Позивачка з вказаними діями відповідача не погоджується, з тих підстав, що, на момент її звернення до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, їй виповнилось 55 років, вона мала загального страхового стажу 38 років 4 дні та 17 років 10 місяців 17 днів за Списком №1, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Відповідно до записів з трудової книжки, як зазначено у позовній заяві, позивачка з 25 липня 1983 року по 31 березня 1997 року працювала в якості «переметника нити текстильного (отделочно-переметочного) цеха капронового производства» та з 01 квітня 1997 року по 11 червня 2001 року майстром зміни текстильного цеху капронового виробництва, що передбачено Списком №1 розділом XVI - виробництво штучного і синтетичного волокна, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173, Списком №1, затвердженого постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року №10 та за Списком №1, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року №162, що діяла до 16 січня 2003 року, а тому вважає помилковим висновок відповідача, що її зайнятість не передбачена Списками №1.
Також, позивачка зазначає, що при прийнятті від неї документів відповідач не наполягав на наданні нею додаткових документів, а не проведення атестації роботодавцем не може бути підставою для відмови у зарахуванні стажу до пільгового.
Вказані обставини стали підставою для звернення до адміністративного суду з відповідною позовною заявою.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 вересня 2021 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, які полягають у неповному та невсебічному розгляді заяви ОСОБА_1 від 12 листопада 2020 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 12 листопада 2020 року з прийняттям відповідного рішення, з урахуванням висновків суду у даній адміністративній справі. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в повному обсязі.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.
Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційну скаргу подано на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.
В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.
З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 26 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою про призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.
Разом з тим, 26 вересня 2019 року позивачка звернулась до відповідача з заявою про підтвердження стажу роботи, до якої додала документи, які на її думку підтверджують факт наявності в неї стажу для призначення пенсії на пільгових умовах.
Проте, рішенням №46 від 29 листопада 2019 року Комісія з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, про результати розгляду заяви відмовила ОСОБА_1 у підтвердженні права на зарахування до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1 за нормами пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періодів роботи позивача у ВАТ «Київхімволокно», що припинено за судовим рішенням у зв`язку з банкрутством:
- з 25 липня 1983 року по 31 березня 1997 року в якості «перемотчика нити текстильного (отделочно-перемоточного) цеха капронового производства», оскільки зайнятість на роботах у текстильному цеху не передбачена списками №1, затвердженими постановами №№1173, 10, 162;
Також, у рішенні вказано, що а) з 26 червня 1985 року по 27 червня 1985 року, 01 липня, 04 липня, 5 липня, 08 липня, 09 липня («с/сч») ОСОБА_1 перебувала у відпустках без збереження заробітної плати та документів про причини їх надання; б) з 13 лютого 1988 року по 12 серпня 1988 року - перебувала у відпустці без збереження заробітної плати («с/сч до 1,5 г») та у зв`язку з відсутністю даних про нарахування заробітної плати у періоди з 01 березня 1988 року по 31 травня 1988 року та з 01 липня 1988 року по 31 липня 1988 року; в) з 01 лютого 1991 року по 01 березня 1991 року - в якості «перемотчика нити текстильного (отделочно-перемоточного) цеха капронового производства» переведена на 6-годинний робочий день та відсутністю документів про загальну кількість днів, протягом яких у цей період заявниця повний робочий день була зайнята на роботах із шкідливими умовами праці та про кількість встановлених робочих днів у тижні; г) з 22 серпня 1992 року по 31 березня 1997 року - відсутня атестація робочого місця «перемотчика нити текстильного (отделочно-перемоточного) цеха капронового производства»;
- з 01 квітня 1997 року по 11 червня 2001 року - майстром зміни текстильного цеху капронового виробництва, оскільки зайнятість на роботах у текстильному цеху не передбачена списком №1, затвердженим постановою №162.
Окрім того, у рішенні зазначено, що позивачем не надано на розгляд комісії документів про атестацію цього робочого місця «майстра зміни текстильного цеху капронового виробництва», про заробітну плату у період з 01 січня 1998 року по 11 червня 2001 року та інформація про види безпосередньої зайнятості ОСОБА_1 у особливо шкідливих і особливо важких умовах праці, назви виробництва та за якою професією (майстра зміни текстильного цеху капронового виробництва чи ліфтера) виконувалися протягом повного робочого дня, починаючи з 08 квітня 1998 року по 11 червня 2001 року.
Про прийняте рішення відповідач листом у грудні 2019 року повідомив ОСОБА_1 .
Разом з тим, 12 листопада 2020 року позивачка повторно звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою про призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Листом від 25 листопада 2020 року №2600-0303-8/167287 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомлено про зміст рішення від 29 листопада 2019 року №46, а також додатково вказано, що страховий стаж позивачки складає 38 років 0 місяців 4 дні, а тому оскільки відсутній пільговий стаж роботи, у призначенні пенсії ОСОБА_1 на пільгових умовах відмовлено. 
У вказаному листі також зазначено, що 17 листопада 2020 року додаткові документи по ліквідованому підприємству направлені на розгляд Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.
Окрім того, 27 листопада 2020 року за вих.№12514/03-16 були повернуті сканкопії матеріалів справи ОСОБА_1 , які надсилались для підтвердження періодів, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства без визначення правонаступника, без їх розгляду на засіданні Комісії, у зв`язку з ненаданням документів та наданням сканкопій, а не їх оригіналів.
Вважаючи рішення відповідача щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", протиправним, позивачка звернулась до суду з даним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел врегульовані положеннями Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон України № 1058-IV).
Частиною першою статті 26 Закону №1058 визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років, з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.
Згідно зі ст. 24 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
У відповідності до ч. 1 ст. 114 Закону №1058 право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону №1058 працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 50 років - по 31 березня 1965 року включно; 50 років 6 місяців - з 1 квітня 1965 року по 30 вересня 1965 року; 51 рік - з 1 жовтня 1965 року по 31 березня 1966 року; 51 рік 6 місяців - з 1 квітня 1966 року по 30 вересня 1966 року; 52 роки - з 1 жовтня 1966 року по 31 березня 1967 року; 52 роки 6 місяців - з 1 квітня 1967 року по 30 вересня 1967 року; 53 роки - з 1 жовтня 1967 року по 31 березня 1968 року; 53 роки 6 місяців - з 1 квітня 1968 року по 30 вересня 1968 року; 54 роки - з 1 жовтня 1968 року по 31 березня 1969 року; 54 роки 6 місяців - з 1 квітня 1969 року по 30 вересня 1969 року; 55 років - з 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року.
Згідно з абзацом 1 пункту «а» та пунктом «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах та працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Відповідно до пункту 2 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-ІV, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього    Закону    мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.
Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ та Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року - основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними документами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
За змістом приписів п. 18 Порядку №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності - архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.
У відповідності до п. 20 Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. 
Зі змісту вказаних норм вбачається, що довідки мають надаватися у разі, коли відсутні відомості в трудовій книжці про роботу особи у спірний період, що визначає її право на пільгову пенсію. 
Разом з тим, оскільки виключно законами визначаються умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, з огляду пріоритетності законів над підзаконним актами, нормативно-правовий акт, яким є Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, не може перешкоджати або встановлювати додаткові умови для визначення права на пенсію.
Таким чином, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Так, пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що були чинними на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
Процедуру підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлену для окремої категорії працівників, у разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника визначено Порядком підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії, затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 10 листопада 2006 року №18-1 (далі по тексту - Порядок №18-1).
Відповідно до пункту 11 Порядку №18-1 із заявою про підтвердження стажу роботи (додаток 2) заявник (його законний представник або представник, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально (далі - його представник)) може звернутись до будь-якого територіального органу Пенсійного фонду України незалежно від території обслуговування цього органу. Для підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, до заяви додаються: документи, які підтверджують факт припинення підприємства, установи, організації в результаті їх ліквідації (у тому числі архівні) - щодо підприємств, установ, організацій, ліквідованих до 01 липня 2004 року та/або щодо яких відсутні дані про проведення реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр); трудова книжка; документи (за наявності), видані архівними установами, зокрема: довідка про заробітну плату; копії документів про проведення атестації робочих місць; копії документів про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати. Для підтвердження періодів роботи на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території, заявник (його представник) подає трудову книжку та зазначає у заяві дані про свідків (не менше двох), які знають заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (у тому числі в колгоспі) і мають документи про свою роботу за період, щодо якого вони підтверджуватимуть роботу заявника. Заявник (його представник) може додатково подавати інші документи про стаж роботи.
Згідно пункту 13 Порядку №18-1 заява про підтвердження стажу роботи разом з документами, визначеними у пункті 11, абзаці дев`ятому пункту 12 цього Порядку, протягом п`яти робочих днів передаються на розгляд Комісії.
Як убачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 26 вересня 2019 року звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою, в якій просила призначити їй пенсію за віком за Списком №2, а не за Списком №1, тоді як пенсійним органом були розглянуті документи для визначення права позивача на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 (а.с. 63-67).
Окрім того, 12 листопада 2020 року 12 листопада 2020 року позивачка повторно звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою про призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Проте, відповідачем не було направлено належним чином оформленого пакета документів позивачки на розгляд Комісії, відповідно, остаточного рішення щодо наявності або відсутності у позивача права на призначення пенсії на пільгових умовах відповідачем за наслідками розгляду документів позивача не прийнято.
Як вірно зазначив суд першої інстанції, ОСОБА_1 вернулась з заявою про призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, а не за Списком №1, а тому відповідач безпідставно розглянув документи останньої в контексті Списку №1, а не Списку №2. 
Окрім того, судом вірно зауважено, що посилання представника позивачки на те, що у 2020 році вона не зверталась до відповідача з заявою про підтвердження стажу, не свідчить про те, що нею не було подано додаткових документів для їх розгляду після прийняття рішення у 2019 року про відмову у призначенні пенсії.
Разом з тим, однією з підстав для відмови у підтвердженні стажу позивачки стала відсутність наказів про підсумки атестації робочого місця.
Так, частиною 3 статті 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV передбачено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Згідно пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Пунктом 4.7. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.
Таким чином, ОСОБА_1 вчинила належні дії та подала усі наявні в неї документи, необхідні для призначення пенсії на пільгових умовах, тоді як відповідачем не вчинялись будь-які дії щодо витребування необхідних документів.
Отже, не вчинення органами Пенсійного фонду України таких дій, на думку суду, не покладає надмірного тягаря та обов`язку на позивача, оскільки надані останньою документи містять усі необхідні реквізити та відомості, які дають право позивачу для зарахування спірних періодів до пільгового стажу.
Враховуючи, що судом не встановлено, а відповідачем не доведено повного та всебічного розгляду документів позивачки та ту обставину, що пенсійний орган самостійно визначив, що документи позивачки слід розглядати в розрізі наявності в останньої права на одержання пенсії на пільгових умовах за Списком №1, а не за Списком №2, як то просила позивачка у заяві про призначення пенсії, суд першої інстанції правомірно вийшов за межі позовних вимог для ефективного захисту прав, свобод, інтересів ОСОБА_1 та визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, які полягають у неповному та не всебічному розгляді заяви позивачки від 12 листопада 2020 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та зобов`язав відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 12 листопада 2020 року з прийняттям відповідного рішення, з урахуванням висновків суду у даній адміністративній справі.
При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, оскільки суд всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.
Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 вересня 2021 року.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 вересня 2021 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач:                                                                                Бужак Н.П.

Судді:                                                                                          Костюк Л.О.

                                                                                                    Степанюк А.Г.