КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2022 року                                                                                                          місто Київ
єдиний унікальний номер справи: 753/14530/21
номер провадження: 22-ц/824/1866/2022
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),
суддів: Матвієнко Ю.О., Оніщука М.А.,
за участю секретаря - Осінчук Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 14 вересня 2021 року у складі судді         Цимбал К.І., у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
В С Т А Н О В И В :
У липні 2021 року товариство з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» (далі - ТОВ «Українська факторингова компанія») звернулося до із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Заява мотивована тим, що рішенням Дарницького районного суду міста Києва від                    30 жовтня 2015 року у справі №753/10195/15-ц задоволено позов публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») та стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 3 171,59 доларів США, пеню у розмірі 4 784 грн 13 коп., а також судовий збір в розмірі по 357 грн 34 коп., з кожного окремо. 
Заявник зазначав, що 24 вересня 2019 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Українська факторингова компанія» укладено договір факторингу №144, відповідно до умов якого право грошової вимоги за договором про надання споживчого кредиту №11378912000 від 31 липня 2008 року, укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «Українська факторингова компанія». У зв`язку з цим, ТОВ «Українська факторингова компанія» звернулось до суду із заявою про заміну стягувача, яку ухвалою Дарницького районного суду міста Києва у справі №753/10195/15 задоволено та  замінено стягувача з ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «Українська факторингова компанія». Вказував, що 09 грудня 2016 року було повернуто виконавчий лист у справі №753/10195/15 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .
Зазначав, що 05 жовтня 2016 року було внесено зміни до Закону України «Про виконавче провадження» та відповідно до ст.12 цього Закону строк пред`явлення до виконання виконавчого листа у справі №753/10195/15 встановлено три роки. Таким чином  кінцевий строк пред`явлення виконавчого листа до виконання - 09 грудня 2019 року, тобто у день винесення ухвали про заміну стягувача, що унеможливлює пред`явлення виконавчого листа до виконання у встановлені законом строки. 
Зазначав, що з протоколу судового засідання від 09 грудня 2019 року вбачається, що у судовому засіданні були відсутні всі учасники розгляду справи, а тому заявник вважав, що ухвала суду набрала законної сили з моменту її підписання суддею. На ухвалі суду міститься відмітка, що ухвала набрала законної сили 23 грудня 2019 року, що є підтвердженням факту пропуску строків пред`явлення виконавчого листа до виконання з підстав, що не залежали від волі стягувача. Вказував, що станом на час подання заяви рішення Дарницького районного суду міста Києва від 30 жовтня 2015 року у справі №753/10195/15-ц не виконане. 
З урахуванням наведеного, ТОВ «Українська факторингова компанія» просило поновити строк пред`явлення виконавчих листів до виконання у справі №753/10195/15-ц, виданих на підставі рішення Дарницького районного суду міста Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк», правонаступник  якого є ТОВ «Українська факторингова компанія», заборгованості за кредитним договором у розмірі 3 171,59 доларів США та  4 784 грн 13 коп.
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 14 вересня 2021 року у задоволенні заяви ТОВ «Українська факторингова компанія» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання - відмовлено.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ТОВ «Українська факторингова компанія» подало апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову, якою задовольнити його заяву про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 09 грудня 2019 року у справі №753/10195/15-ц замінено стягувача з ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «Українська факторингова компанія», вказана ухвала набрала законної сили. Вказує, що ТОВ «Українська факторингова компанія» неодноразово направляло на адресу суду заяву про видачу ухвали суду з відміткою про набрання законної сили для звернення до виконавчої служби. Проте вказана ухвала  суду була отримана ТОВ «Українська факторингова компанія» лише 02 січня 2020 року.
Зазначає, що згідно поштового конверту вказана ухвала була направлена 27 грудня 2019 року, тобто вже після закінчення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, у зв`язку з цим цей строк заявником пропущено з поважних причин. Звертає увагу на те, що 05 жовтня 2016 року було внесено зміни до Закону України «Про виконавче провадження», згідно  з якими строк пред`явлення виконавчого листа до виконання встановлено у три роки. Вказує, що 09 грудня 2016 року було повернуто виконавчий лист у справі №753/10195/15 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , тому кінцевий строк пред`явлення виконавчого листа до виконання був 09 грудня 2019 року. Таким чином  законодавець надав стягувачу можливість пред`явити виконавчий лист до виконання протягом трирічного строку. На думку заявника, суд першої інстанції у порушення ст. 261 ЦПК України невірно визначив строк набрання законної сили ухвали Дарницького районного суду міста Києва від 09 грудня 2019 року про заміну стягувача, про що наголошувалось в самій заяві та представником заявника у судовому засіданні. Також вказує, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що до заяви були долучені протоколи судового засідання, де було встановлено, що при винесенні зазначеної ухвали суду були відсутні всі учасники справи. Отже, на думку заявника, ухвала Дарницького районного суд міста Києва від 09 грудня 2019 року набрала законної сили з моменту її підписання суддею, а не з моменту проголошення.
Учасники справи не скористалось своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної  скарги до апеляційного суду не направили. 
Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.
ТОВ «Українська факторингова компанія» і ПАТ «УкрСиббанк» своїх представників у судове засідання не направили, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені апеляційним судом належним чином шляхом направлення 11 лютого 2022 року судових повісток на вказані ними електронні адресу для листування, які того ж дня були доставлені на їх електронні адреси (а.с.29-30, т.2). 
Відповідно до ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
Згідно з п.2 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи.
ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився. 04 лютого 2022 року Київським апеляційним судом була направлена судова повістка про його виклик за наявною у матеріалах справи адресою місця його проживання: АДРЕСА_1 (а.с.26, т.2). 11 лютого 2022 року на адресу Київського апеляційного суду повернувся конверт із судовою повісткою, адресованою ОСОБА_3 , який повернуто поштовим відділенням з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Відповідно до п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. 
За таких обставин учасники справи вважаються належним чином повідомлені про розгляд справи.
Зважаючи на вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України, якою передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів визнала неявку учасників справи такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.   
Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
Відмовляючи у задоволенні заяви ТОВ «Українська факторингова компанія» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, суд першої інстанції виходив із того, що заявником не доведено поважність причини пропуску пред`явлення виконавчого листа до виконання.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону. 
У відповідності до ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на момент видачі виконавчого листа) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.
Отже строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання у даній справі становив один рік.
Відповідно до ст.24 Закону України «Про виконавчого провадження» (в редакції, яка діяла на момент видачі виконавчого листа) стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред`явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.
Згідно з положеннями ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на час звернення із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.
У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.
Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Відповідно до п.5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент звернення до суду з відповідною заявою) виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.
Згідно з ч.ч. 1,2 ст.433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.
З матеріалів справи вбачається, що рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 30 жовтня 2015 року у справі №753/10195/15 задоволено позов ПАТ «УкрСиббанк» та стягнуто солідарно із ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 3 171,59 доларів США, пеню у розмірі 4 784 грн 13 коп. Також стягнуто із ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» судовий збір в розмірі по 357 грн 34 коп., з кожного окремо. Рішення суду  набрало законної сили 08 грудня 2015 року (а.с.87-89, 112-113, т.1) .
Установлено, що на виконання вказаного рішення суду, 23 березня 2016 року Дарницьким районним судом міста Києва було видано виконавчі листи №753/10195/15.
Також встановлено, 24 вересня 2019 року між ТОВ «Українська факторингова компанія» та ПАТ «УкрСиббанк» укладено договір факторингу № 144, відповідно до умов якого право грошової вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 11378912000 від 31 липня 2008 року, перейшло від ПАТ «УкрСиббанк» до ТОВ «Українська факторингова компанія».  З реєстру боржників до договору факторингу № 144 від 24 вересня  2019 року вбачається, що право вимоги за кредитним договором № 11378912000 від 31 липня 2008 року, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та   ОСОБА_3  перейшло до ТОВ «Українська факторингова компанія».
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 09 грудня 2019 року задоволено заяву ТОВ «Українська факторингова компанія» та замінено стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «Українська факторингова компанія» у цивільній справі №753/10195/15-ц за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 11378912000 від 31 липня 2008 року.
Встановлено, що 09 грудня 2016 року головним державним виконавцем Дарницького відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Шпаком О.І.  прийнято постанову про повернення виконавчого листа №753/10195/15 від 23 березня 2016 року стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.136, т.1). 
З матеріалів справи вбачається, що 14 лютого 2020 року ТОВ «Українська факторингова компанія» вже зверталось до суду із заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчих листів у справі №753/10195/15-ц, виданих на виконання рішення Дарницького районного суду міста Києва від 30 жовтня 2015 року про стягнення з             ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк», правонаступником якого є  ТОВ «Українська факторингова компанія», заборгованості за кредитним договором у розмірі 3 171,59 доларів США та 4 784 грн 13 коп. (а.с.134-139, т.1). 
Зі змісту заяви ТОВ «Українська факторингова компанія» від 14 лютого 2020 року вбачається, що наведені в ній підстави для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа аналогічні підставам, які вказані у даній заяві ТОВ «Українська факторингова компанія» від 14 липня 2021 року.
По справі встановлено, що  ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від                    10 березня 2020 року  заяву ТОВ «Українська факторингова компанія» від 14 лютого 2020 року задоволено. Поновлено строк для пред`явлення виконавчих листів №753/10195/15 до виконання  у цивільній справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ТОВ «Українська факторингова компанія», до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним  договором (а.с.146-147, т.1).
Постановою Київського апеляційного суду від 01 березня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено. Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 10 березня 2020 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні заяви ТОВ «Українська факторингова компанія» від 14 лютого 2021 року про поновлення строку пред`явлення виконавчих листів до виконання відмовлено (а.с.212-216, т.1).
Зазначена постанова апеляційного суду від 01 березня 2021 року набрала законної сили та є чинною. 
Відповідно до ч.4 ст.81 ЦПК України обставини, якою передбачено, що встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановити їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.       
Частиною 1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав та свобод людини та практику суду як джерело права. У преамбулі та статті 6 параграфу 1 Конвенції, рішенні Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України», а також рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.
Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №306/192/14-ц.
У відповідності до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Так, постановою Київського апеляційного суду від 01 березня 2021 року встановлено, що ПАТ «УкрСиббанк» мав статус стягувача у виконавчому провадженні до 24 вересня 2019 року, тобто до відступлення права вимоги ТОВ «Українська факторингова компанія». Разом з тим, починаючи з 09 грудня 2016 року ПАТ «УкрСиббанк», будучи стягувачем у даній справі, не цікавився ходом виконавчого провадження протягом трьох років та не вчиняв жодних дій спрямованих на виконання рішення суду у даній справі, що свідчить про безвідповідальність працівників банку під час здійснення примусового виконання рішення суду про стягнення на корить банку грошових коштів. 24 вересня 2019 року після відступлення права вимоги ПАТ «УкрСиббанк» до ТОВ «Українська факторингова компанія», останнє отримало всі права та обов`язки банку у даних правовідносинах, але вчиняючи дії на заміну сторони стягувача ТОВ «Українська факторингова компанія» дійшло помилкового висновку, що ухвала Дарницького районного суду міста Києва від 09 грудня 2019 року про заміну стягувача не набрала законної сили, що призвело до безпідставного пропуску строку для повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ст. 261 ЦПК України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).
Апеляційний суд у постанові від 01 березня 2021 року зазначив, що нормами процесуального законодавства не визначено будь-яких застережень щодо того, що ухвала про заміну сторони виконавчого провадження набирає законної сили лише після закінчення строку на апеляційне оскарження, а тому ухвала Дарницького районного суду міста Києва від 09 грудня 2019 року набрала законної сили негайно після її проголошення. Окрім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що ТОВ «Українська факторингова компанія» звернулось із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання лише через рік після постановлення судом першої інстанції ухвали про заміну сторони виконавчого провадження, що свідчить про неповажність причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, виникла протягом строку, який пропущено та підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Апеляційний суд у постанові від 01 березня 2021 року вказав, шо не дивлячись на дані обставини, ТОВ «Українська факторингова компанія», будучи обізнаним та усвідомлюючи ризик настання несприятливих наслідків як кредитора, уклав договір факторингу за кредитним договором.
Отже, відмовляючи у задоволенні заяви ТОВ «Українська факторингова компанія» від 14 лютого 2020 року про поновлення строку пред`явлення виконавчих листів до виконання апеляційний суд у постанові від 01 березня 2021 року дійшов висновку, що заявником не доведено поважність причини пропуску пред`явлення виконавчого листа, а тому заява не підлягає задоволенню.
Приймаючи до уваги, що наведені у даній заяві ТОВ «Українська факторингова компанія» від 14 липня 2021 року підстави для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є аналогічними підставам заяви від                    14 лютого 2020 року, яка вже була предметом судового розгляду, за результатами якого було прийнято судове рішення, яке набрало законної сили, то колегія суддів приходить висновку, що звернувшись повторно до суду із заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчих листів до виконання, ТОВ «Українська факторингова компанія» фактично намагається здійснити переоцінку висновків, викладених у постанові Київського апеляційного суду від 01 березня 2021 року, що суперечить згаданому вище принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що за містом п.1 ч.2 ст.44 ЦПК України подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, є формою зловживання правом, що суперечать завданню цивільного судочинства, а відтак є недопустимим.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви ТОВ «Українська факторингова компанія» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Доводи апеляційної скарги також не дають підстав для висновку про невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, а зводяться до переоцінки доказів, яким судом надана належна правова оцінка, на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому цю ухвалу відповідно до ст.375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.         
Керуючись ст.ст.374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,  
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» залишити без задоволення.
Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 14 вересня 2021 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів. У випадку проголошення лише вступної і резолютивної частини, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
 
Головуючий
 
Судді: