СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2022 року                             м. Харків                Справа № 922/2773/21  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя Бородіна Л.І. , суддя  Лакіза В.В.

за участю секретаря судового засідання Перікової К.В.,
представників сторін:
позивача – Санін А.О. на підставі ордеру серії АХ №1085696 від 12.01.2022, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №1491 від 08.01.2014,
третьої особи – не з`явився,
1-го відповідача - Іжаківський А.О. (в порядку самопредставництва), витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань,
2-го відповідача – не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду у режимі відеоконференції за допомогою програми Easycon апеляційну скаргу Міністерства енергетики України (вх.№3944 Х/2) на рішення Господарського суду Харківської області від 18.11.2021, ухвалене у приміщенні Господарського суду Харківської області суддею Кухар Н.М., час проголошення рішення – 13:02год., дата складання повного тексту рішення - 29.11.2021, у справі №922/2773/21 
за позовом Акціонерного товариства "Харківобленерго", м. Харків,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, Фонд державного майна України, м. Київ,
до 1-го відповідача Міністерства енергетики України,  м. Київ, 2-го відповідача Солоницівської селищної ради, смт. Солоницівка, Дергачівський район, Харківська обл.,
про визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Харківобленерго" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Міністерства енергетики України та  Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, в якій просить:
- визнати право власності Акціонерного товариства "Харківобленерго" на об`єкт нерухомого майна - Приміщення ЧЕМ ПС 35/6 кв "Куряж", загальна площа 32, 90кв.м (реєстраційний номер майна: 26199196), що знаходиться за адресою: Харківська обл., Дергачівський р., селище Солоницівка, вулиця Бєлгородська, будинок 2-Б;
- визнати протиправним та скасувати Рішення Виконавчого комітету Солоницівської селищної ради № 646 від 09.12.2008 "Про оформлення права власності на нерухоме майно, яке знаходиться в смт. Солоницівка по вул. Бєлгородська № 2б";
- визнати недійсним Свідоцтво про право власності на нерухоме майно Серія САВ №973937 від 22.01.2009, видане виконкомом Солоницівської селищної ради на об`єкт нерухомого майна - Приміщення ЧЕМ ПС 35/6 кв "Куряж", загальна площа 32, 90кв.м (реєстраційний номер майна: 26199196), що знаходиться за адресою: Харківська обл., Дергачівський р., смт Солоницівка, вулиця Бєлгородська, будинок 2б на підставі Рішення Виконавчого комітету Солоницівської селищної ради № 646 від 09.12.2008;
- скасувати рішення державного реєстратора від 27.01.2009, винесене на підставі Рішення Виконавчого комітету Солоницівської селищної ради №646 від 09.12.2008, про державну реєстрацію права власності за Державою Україна, в особі Міністерства енергетики та електрифікації України, на об`єкт нерухомого майна - Приміщення ЧЕМ ПС 35/6 кв "Куряж", загальна площа 32, 90кв.м (реєстраційний номер майна: 26199196), що знаходиться за адресою: Харківська обл., Дергачівський р., смт Солоницівка, вулиця Бєлгородська, будинок 2б.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач як правонаступник державного підприємства в результаті корпоратизації є власником та балансоутримувачем трансформаторної підстанції ПС «Куряж» 35/6 кВ (місцезнаходження: селище Солоницівка, вул. Бєлгородська, 2-Б, Дергачівський район, Харківська обл.), користується нею, здійснює ремонт та поточне обслуговування підстанції.
Однак, згідно рішення виконкому Солоницівської селищної ради №646 від 09.12.2008, свідоцтва про право власності на нерухоме майно Серія САВ №973937 від 22.01.2009, вказана нежитлова будівля  зареєстрована за державою в особі Міністерства енергетики та електрифікації України.
Проте, на думку позивача, на час прийняття оскаржуваних документів були відсутні підстави для виникнення права власності на спірний об`єкт нерухомого майна (правовий титул) та відсутні документи, на підставі яких вказане право могло бути зареєстроване за державою України в особі Міністерства енергетики та електрифікації України.  
Рішенням Господарського суду Харківської області від 18.11.2021 позовні вимоги задоволено повністю; визнано право власності Акціонерного товариства "Харківобленерго" на об`єкт нерухомого майна - Приміщення ЧЕМ ПС 35/6 кв "Куряж", загальна площа 32, 90кв.м (реєстраційний номер майна: 26199196), що знаходиться за адресою: Харківська область, Дергачівський район, селище міського типу Солоницівка, вулиця Бєлгородська, буд. 2-б; визнано протиправним та скасовано Рішення Виконавчого комітету Солоницівської селищної ради № 646 від 09.12.2008 "Про оформлення права власності на нерухоме майно, яке знаходиться в селищі міського типу Солоницівка по вул. Бєлгородська № 2-б"; визнано недійсним Свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії CAB №973937 від 22.01.2009, видане виконкомом Солоницівської селищної ради на об`єкт нерухомого майна - Приміщення ЧЕМ ПС 35/6 кв "Куряж", загальна площа 32, 90кв.м (реєстраційний номер майна: 26199196), що знаходиться за адресою: Харківська область, Дергачівський район, селище міського типу Солоницівка, вулиця Бєлгородська, будинок 2-б, на підставі Рішення Виконавчого комітету Солоницівської селищної ради №646 від 09.12.2008; скасовано рішення державного реєстратора від 27.01.2009, винесене на підставі Рішення Виконавчого комітету Солоницівської селищної ради №646 від 09.12.2008, про державну реєстрацію права власності за Державою Україна, в особі Міністерства енергетики та електрифікації України, на об`єкт нерухомого майна - Приміщення ЧЕМ ПС 35/6 кв "Куряж", загальна площа 32, 90кв.м (реєстраційний номер майна: 26199196), що знаходиться за адресою: Харківська область, Дергачівський район, селище міського типу Солоницівка, вулиця Бєлгородська, будинок 2-б; стягнуто з Міністерства енергетики України та з Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області на користь Акціонерного товариства "Харківобленерго" витрати зі сплати судового збору по 4 540, 00грн з кожного.
Рішення місцевого господарського суду мотивовано тим, що АТ "Харківобленерго" є власником всіх активів, які були закріплені за Виробничим-енергетичним об`єднанням "Харківенерго" і обліковувалися на його балансі на момент корпоратизації, та які перейшли у власність до правонаступника Державної акціонерної енергопостачальної компанії "Харківобленерго".
Підстанція ПС "Куряж" 35/6 кВ (місцезнаходження: селище Солоницівка, вул. Бєлгородська, 2-б, Дергачівський район, Харківської області) була включена до переліку інвентаризаційного опису №4 станом на 01.07.1995 під номером 286.
Оскільки перелічені основні засоби, зокрема, нежитлова будівля трансформаторної підстанції, було активами Виробничо-енергетичного об`єднання "Харківенерго", відповідно до пункту 15 Положення про порядок корпоратизації підприємств, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.1993 №508, державне підприємство, правонаступником якого є позивач, стало його власником з моменту державної реєстрації.
Надавши правову оцінку обставинам, встановленим на підставі наявних у матеріалах справи доказів, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для визнання права власності на Приміщення ЧЕМ ПС 35/6 кв "Куряж" за позивачем, який володіє та користується ним, проте, не може реалізувати своє право власності (усі правомочності власника) у зв`язку з наявністю державної реєстрації права власності на спірний об`єкт нерухомого майна за Державою Україна в особі Міністерства енергетики України, тобто невизнанням такого права іншою особою.
Щодо застосування в даному випадку позовної давності місцевий господарський суд встановив, що з метою виконання робіт у межах інвестиційної програми на 2020-2021 роки на об`єкті енергетики - ПС "Куряж", які передбачали, серед іншого, здійснення проєктування та реконструкцію, АТ "Харківобленерго" звернулось до Солоницівського селищного голови із запитом від 31.12.2020 №14-21/15433 щодо отримання інформації щодо прийнятих Солоницівською селищною радою рішень відносно визнання прав власності на спірний об`єкт нерухомості. У відповіді на запит позивача (лист №02-22/55 від 11.01.2021) селищний голова зазначив, що рішенням виконавчого комітету Солоницівської селищної ради від 09.12.2008 №646 "Про оформлення права власності на нерухоме майно, яке знаходиться в смт Солоницівка по вул. Бєлгородська, 2-б" визнано право державної власності на приміщення ЧЕМ ПС 35/6 кВ в смт Солоницівка по вул. Бєлгородська, 2-б на ім`я Держави Україна в особі Міністерства палива та енергетики України.
З наведеного суд першої інстанції дійшов висновку, що АТ "Харківобленерго" дізналося про порушення свого права після направлення запиту Солоницівському селищному голові, а відтак, строк позовної давності пропущено не було.
Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду від 18.11.2021,  Міністерство енергетики України звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить застосувати наслідки пропуску строку позовної давності; оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю; витрати щодо сплати судового збору покласти на позивача та стягнути на користь Міністерства енергетики України. 
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що у Переліку нерухомого майна АК «Харківобленерго», яке передане до статутного фонду ВАТ «Харківобленерго» під час корпоратизації, спірне нерухоме майно – Приміщення ЧЕМ ПС Куряж 35/6 кВ не значиться.
На думку апелянта, позивач не надав жодних доказів, які б підтверджували належність спірного об`єкта до приватної власності АТ «Харківобленерго», включення його до статутного капіталу підприємства під час корпоратизації.
Апелянт також вважає, що його доводи щодо обізнаності позивача стосовно порушення його прав не було взято до уваги, а саме, що оскаржуване рішення   виконавчого комітету Солоницівської селищної ради від 09.12.2008 № 646 "Про оформлення права власності на нерухоме майно, яке знаходиться в смт. Солоницівка по вул. Бєлгородська, 2-б" було прийнято саме на підставі заяви АК «Харківобленерго».
Також, як вказує апелянт, позивач додав до позову технічний паспорт на виробничий  будинок «Приміщення ЧЕМ ПС 35/6кв «Куряж», в якому зазначено, що власником є держава в особі Міністерства енергетики та електрифікації України, який датований 30.08.2006.
З огляду на викладене, на думку апелянта, позивач міг бути обізнаний про факт належності  цієї будівлі до державної форми власності ще до того, як звернувся до Солоницівської сільської ради у 2020 році.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 23.12.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Міністерства енергетики України на рішення Господарського суду Харківської області від 18.11.2021 у справі №922/2773/21; встановлено учасникам справи строк до 12.01.2022 для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами надсилання відзиву апелянту; встановлено учасникам справи строк до 12.01.2022 для подання заяв і клопотань; призначено справу до розгляду на 20.01.2022 о 15:00год.
31.12.2021 від представника апелянта надійшло клопотання про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції, зокрема поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у системі EasyCon.
Клопотання передано судді-доповідачу після виходу її з відпуски 10.01.2022.
Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.01.2022, у зв`язку з відпустками суддів Тарасової І.В., Крестьянінова О.О., для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя Бородіна Л.І., суддя Лакіза В.В.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 10.01.2022 клопотання представника Міністерства енергетики України про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено; постановлено судове засідання, призначене на 20.01.2022 о 15:00год., провести в режимі відеоконференції за допомогою програми Easycon.
13.01.2022 від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№438), зазначає, що АТ "Харківобленерго" є власником всіх активів, які були закріплені за Виробничим-енергетичним об`єднанням "Харківенерго" і обліковувалися на його балансі на момент корпоратизації, та які перейшли у власність до Державної акціонерної енергопостачальної компанії "Харківобленерго" в момент її державної реєстрації - 18.09.1995.
Як зазначає позивач, Перелік нерухомого майна АК «Харківобленерго» є лише підтверджуючим, а не правовстановлюючим документом. Включення майна до Переліку було підставою для державної реєстрації права власності на це майно, а не підставою виникнення, зміни чи припинення права власності. Відтак, на думку позивача, правовий титул власника є незмінним і не залежить від того, чи наявні підтверджуючі документи для здійснення державної реєстрації права власності чи такі документи відсутні. У свою чергу, як вважає позивач, право власності АТ «Харківобленерго» на всі активи, які були закріплені за ВЕО «Харківобленерго», в тому числі на спірну підстанцію, виникло в процесі корпоратизації.
Позивач посилається на те, що він звернувся до Міністерства енергетики України з клопотанням підтвердити передачу спірного майна до статутного фонду товариства після того, як дізналось про порушення свого права з відповідей Солоницівської селищної ради та КП «Центр нерухомості №1».
Разом з тим, позивач зазначає, що зважаючи на виконання з боку АК «Харківобленерго» усіх дій, необхідних для державної реєстрації прав власності за підприємством та відсутності відмови БТІ у здійсненні такої реєстрації, підприємство мало усі підстави вважати, що таке право власності є зареєстрованим та розраховувати на певний стан речей, зокрема, належності спірного майна компанії та можливості реалізації всіх правомочностей власника. Із вищевикладеного, на думку позивача, також випливає об`єктивна необізнаність позивача про порушення свого права, оскільки були наявні усі підстави вважати, що вказане право було зареєстрованим за АК «Харківобленерго» (не є порушеним). 
Як вказує позивач, через об`єктивну необізнаність про існування заяви АТ «Харківобленерго», як підстави прийняття оскаржуваного рішення виконкому (відсутність такої заяви у товариства), а також інших доказів, які містяться в матеріалах інвентаризаційної справи, позивач не міг письмово повідомити суд про ці докази під час подання позову. У зв`язку із отриманням вказаних доказів 24.09.2021, а перед цим, отриманням інформації від Харківської районної державної адміністрації, що під рішенням виконавчого комітету від 09.12.2008 №646, додатків або документів до нього не виявлено, матеріали інвентаризаційної справи не були подані разом з позовною заявою, з причин, не залежних від волі позивача. 
З огляду на викладене, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення місцевого господарського суду від 18.11.2021 – без змін.
У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 20.01.2022, яке відбулось у режимі відеоконференції за допомогою програми Easycon, представник апелянта оголосив доводи апеляційної скарги.
Представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечує.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 20.01.2022 оголошено перерву в судовому засіданні до 08.02.2022 о 14:30год.; заяву представника апелянта про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено; постановлено судове засідання, що відбудеться 08.02.2022 о 14:30год., провести в режимі відеоконференції за допомогою програми Easycon.
О 14:36 год. 08.02.2022 судове засідання продовжено; після перерви представник апелянта просить апеляційну скаргу задовольнити.
Представник позивача просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення місцевого господарського суду від 18.11.2021 – без змін.
Інші учасники своїм правом на участь у судовому засіданні не скористались, представники третьої особи і 2-го відповідача в судове засідання не з`явились, хоча учасники справи були належним чином завчасно повідомлені про час, дату і місце судового засідання.
Враховуючи, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду апеляційної скарги, представники апелянта і позивача висловили свої доводи і вимоги щодо апеляційної скарги, а неявка у судове засідання представників третьої особі і 2-го відповідача не перешкоджає розгляду скарги, про що учасники справи були повідомлені ухвалами Східного апеляційного господарського суду від 23.12.2021 та від 20.01.2022, колегія суддів вважає за можливе розглянути скаргу в даному судовому засіданні.
Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, а також доводи позивача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, заслухавши у судовому засіданні представників апелянта і позивача, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Як встановлено місцевим господарським судом, постановою Верховної Ради України від 07.07.1992 затверджено загальнодержавну Програму приватизації майна державних підприємств, якою одним з етапів приватизації підприємств-монополістів визначено їх корпоратизацію - перетворення у відкриті акціонерні товариства, сто відсотків акцій яких належить державі - пункти 2.13-2.14.
В пункті 15 Положення про порядок корпоратизації підприємств (далі - Положення), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.1993 №508, закріплено, що з моменту державної реєстрації відкритого акціонерного товариства активи і пасиви підприємства, структурного підрозділу (одиниці) переходять до відкритого акціонерного товариства. Акціонерне товариство стає правонаступником прав і обов`язків корпоратизованого підприємства.
Спірна підстанція ПС "Куряж" 35/6 кВ (місцезнаходження: селище Солоницівка, вул. Бєлгородська, 2-б, Дергачівський район, Харківської області) була включена до переліку інвентаризаційного опису № 4 станом на 01.07.1995 під номером 286.
Відповідно до Указу Президента України №282/95 від 04.04.1995 "Про структурну перебудову в електроенергетичному комплексі України" та Наказу Міністерства економіки України №75 від 17.05.1995 "Про внесення змін та доповнень до переліків підприємств, що підлягають корпоратизації та графіків її проведення", Міністерством енергетики та електрифікації України було видано Наказ №163 від 22.08.1995 "Про створення Державної акціонерної енергопостачальної компанії "Харківобленерго", яким затверджено акт оцінки цілісного майнового комплексу Виробничого-енергетичного об`єднання "Харківенерго", в подальшому із змінами, та засновано на його базі Державну акціонерну енергопостачальну компанію "Харківобленерго".
Згідно з пунктом 6 Наказу Міністерства енергетики та електрифікації України №163 від 22.08.1995 "Про створення Державної акціонерної енергопостачальної компанії "Харківобленерго", Державна акціонерна енергопостачальна компанія "Харківобленерго" вважається правонаступником Виробничого-енергетичного об`єднання "Харківенерго" щодо структурних одиниць, розташованих на території Харківської області, і які увійшли до складу компанії.
22.07.1998 Фондом державного майна України прийнято Наказ №1450 "Про затвердження Порядку підтвердження права власності на нерухоме майно", яким визначено перелік документів, підтверджуючих право власності акціонерних товариств, які створені в процесі перетворення державних підприємств.
Зокрема, у відповідності до пункту 2.2 зазначеного Наказу, документами, які підтверджують право власності акціонерних товариств, що створені до набуття чинності даним наказом, є Перелік нерухомого майна, переданого у власність вказаних підприємств.
На виконання наказу Міністерства енергетики та електрифікації України №163 від 22.08.1995 "Про створення Державної акціонерної енергопостачальної компанії "Харківобленерго" 23.11.2001 Міністерством палива та енергетики України затверджено перелік нерухомого майна, переданого до статутного фонду Державної акціонерної компанії "Харківобленерго"(зазначений перелік в матеріалах справи відсутній) .
Як встановлено місцевим господарським судом, рішенням загальних зборів акціонерів 14.03.2000 Державна акціонерна енергопостачальна компанія "Харківобленерго" була перейменована в Акціонерну компанію "Харківобленерго".
Відповідно до вимог пунктів 1.1, 3.1, 3.2 Статуту Акціонерної компанії "Харківобленерго", затвердженого в новій редакції Протоколом №16 Загальних зборів акціонерів Акціонерної компанії "Харківобленерго" 05.03.2009, посвідченого 11.03.2009 приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу та зареєстрованого у реєстрі за №1611, Акціонерна компанія "Харківобленерго" є правонаступником Державної акціонерної енергопостачальної компанії "Харківобленерго", являється юридичною особою з моменту державної реєстрації, та здійснює свою діяльність відповідно до законодавства України та цього Статуту.
Згідно зі Свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 №086160, Акціонерна компанія "Харківобленерго" зареєстрована як юридична особа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців 22.03.2000.
Судом першої інстанції встановлено, що Акціонерне товариство "Харківобленерго" (позивач) є балансоутримувачем трансформаторної підстанції ПС "Куряж" 35/6 кВ (місцезнаходження: селище Солоницівка, вул. Бєлгородська, 2-Б, Дергачівський район, Харківська область), користується нею, здійснює ремонт та поточне обслуговування, що підтверджується: довідкою про балансову належність об`єкта основних засобів виробництва, актами результатів загального періодичного огляду будівельних конструкцій № 11 від 29.11.2011, №15 від 04.07.2006, державним Актом на право постійного користування землею ІІ-ХР № 0020080, актами приймання-передачі від 01.02.2012, від 19.11.2014, актами на техобслуговування (Приміщення ЧЕМ ПС Куряж 35/6 Інв.№00848661/01) №850/589/21 від 24.01.2019, №850/58926 від 22.12.2018, дефектним актом на ремонт огорожі ПС 35/6кВ "Куряж" від 02.07.2019, дефектним актом на ремонт "іншої частини" ПС 35/6кВ "Куряж" від 17.10.2010, обсягами ремонтних робіт на ремонт покрівлі, журналом контролю стану первинних засобів пожежогасіння 53-В/10-82, журналом контролю стану первинних засобів пожежогасіння ПС 35/6кВ "Куряж", податковими деклараціями з плати за землю, податковими розрахунками земельного податку.
Як встановлено місцевим господарським судом, станом на 31.03.2021 ПС "Куряж" 35/6 кВ, яка розташована за адресою: вул. Бєлгородська, 2-Б, сел. Солоницівка, Дергачівський р-н, Харківська область, обліковується на балансі товариства як:
- "Приміщення ЧЕМ ПС Куряж 35/6" (інв. № 00848661/01);
- "Трансформатор ТМ/152983 ПС 35/6 КВ Куряж" (інв. № 00827660/01);
- "Інша частина ПС 35/6 КВ Куряж" (інв. № 00852655);
- "Огорожа на ПС 35/6 КВ Куряж" (інв. № 00852655).
Водночас, як вбачається зі свідоцтва про право власності б/н від 22.01.2009, виданого виконкомом Солоницівської селищної ради на підставі рішення виконкому Солоницівської селищної ради №646 від 09.12.2008, вищевказана нежитлова будівля (підстанція), яка розташована за адресою: Харківська область, Дергачівський район, селище міського типу Солоницівка, вулиця Бєлгородська, будинок № 2-б, належить Державі Україна в особі Міністерства енергетики та електрифікації України. 
Так, відповідно до рішення виконкому Солоницівської селищної ради №646 від 09.12.2008, виконком, розглянувши заяву АК "Харківобленерго" про оформлення права власності на нерухоме майно, розташоване в смт Солоницівка по вул. Бєлгородській, № 2-б, встановив, що згідно зі свідоцтвом про державну реєстрацію від 18.09.1995, довідкою з єдиного державного реєстру від 10.08.2007, Статутом підприємства, затвердженого загальними зборами акціонерів АК "Харківобленерго" від 17.04.2008 (Протокол №15), приміщення ЧЕМ ПС 35/6 кв "Куряж", яке знаходиться в смт Солоницівка по вул. Бєлгородська, № 24, належить в цілому Державі Україна в особі Міністерства енергетики та електрифікації України, та згідно з вищевказаними матеріалами, наданими КП "Дергачівське РБТІ", виконком Солоницівської селищної ради, на підставі тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Мінюсту України від 07.02.2002 № 7/5, керуючись ст. 30 Законом "Про місцеве самоврядування в Україні", вирішив оформити право державної власності на Приміщення ЧЕМ ПС 35/6 кв "Куряж" в смт Солоницівка по вул. Бєлгородській, 2-б на ім`я Держави Україна в особі Міністерства енергетики та електрифікації України.
За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (інформаційна довідка 262971207 від 24.06.2021), нежитлова будівля - Приміщення ЧЕМ ПС 35/6 кв "Куряж", загальна площа 32, 90кв.м (реєстраційний номер майна: 26199196), що знаходиться за адресою: Харківська область, Дергачівський район, смт Солоницівка, вулиця Бєлгородська, будинок 26, належить Державі Україна в особі Міністерства енергетики та електрифікації України.
Позивач вважає вказане рішення виконкому Солоницівської селищної ради та подальше рішення про державну реєстрацію права власності на спірне нерухоме майно протиправним, безпідставним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки, на думку позивача, саме АТ "Харківобленерго" є власником об`єкту нерухомого майна - Приміщення ЧЕМ ПС 35/6 кв "Куряж", яке знаходиться в смт Солоницівка по вул. Бєлгородська, № 2-б, на підставі закону.
З метою з`ясування підстав набуття державою Україна права власності на спірний об`єкт нерухомого майна, 22.04.2021 представником АТ "Харківобленерго" - Саніним А.О., було надіслано адвокатський запит до Архівного відділу Дергачівської районної державної адміністрації з проханням надати належним чином засвідчені копії документів, на підставі яких було прийнято рішення виконкому Солоницівської селищної ради №646 від 09.12.2008 та видано свідоцтво про право власності б/н від 22.01.2009, що підтверджує належність нежитлової будівлі (підстанції), яка розташована за адресою: Харківська область, Дергачівський район, смт Солоницівка, вулиця Бєлгородська, будинок № 2-б, Державі Україна в особі Міністерства енергетики та електрифікації України.
У відповіді Харківської районної державної адміністрації №01-22/779 від 11.05.2021 на вказаний адвокатський запит зазначено, що в протоколі №12 засідання виконавчого комітету Солоницівської селищної ради від 09.12.2008, під рішенням виконавчого комітету від 09.12.2008 №646 "Про оформлення права власності на нерухоме майно, яке знаходиться в смт Солоницівка по вул. Бєлгородська, № 2-б", додатків або документів до нього не виявлено.
Із викладеного суд першої інстанції дійшов висновку, що на час прийняття рішення виконкому Солоницівської селищної ради №646 від 09.12.2008 були відсутні підстави для визнання права власності на спірний об`єкт нерухомого майна (правовий титул) та відсутні документи, на підставі яких вказане право могло бути зареєстроване за Державою Україна в особі Міністерства енергетики та електрифікації України.
Оскільки право власності позивача на спірне нерухоме майно не визнається іншою особою - Державою Україною в особі Міністерства енергетики України, позивач звернувся до господарського суду з відповідним позовом про визнання права власності з метою усунення невизначеності відносин щодо індивідуально-визначеного майна.

Щодо заяви 1-го відповідача про застосування строку позовної давності, судом першої інстанції встановлено, що згідно пояснень позивача, в нього ніколи не виникало сумнівів щодо належності йому на праві власності спірного приміщення, що перейшло до нього разом з іншим майном від ВЕО "Харківобленерго", доки не виникла потреба у реконструкції даного майна.
Так, з метою виконання робіт у межах інвестиційної програми на 2020-2021 роки на об`єкті енергетики - ПС "Куряж", які передбачали, серед іншого, здійснення проєктування та реконструкцію, АТ "Харківобленерго"  звернулось до Солоницівського селищного голови із запитом від 31.12.2020 №14-21/15433 щодо отримання інформації стосовно прийнятих Солоницівською селищною радою рішень відносно визнання прав власності на спірний об`єкт нерухомості.
У відповіді на запит позивача (лист № 02-22/55 від 11.01.2021) селищний голова зазначив, що рішенням виконавчого комітету Солоницівської селищної ради від 09.12.2008 № 646 "Про оформлення права власності на нерухоме майно, яке знаходиться в смт Солоницівка по вул. Бєлгородська, 2-б" визнано право державної власності на приміщення ЧЕМ ПС 35/6 кВ в смт Солоницівка по вул. Бєлгородська, 2-б на ім`я Держави Україна в особі Міністерства палива та енергетики України.
Тобто, АТ "Харківобленерго" дізналося про порушення свого права після направлення запиту Солоницівському селищному голові, а відтак строк позовної давності пропущено не було.

Апеляційним господарським судом встановлено, що Перелік нерухомого майна, яке передане до статутного фонду та у власність ВАТ «Харківобленерго» під час корпоратизації, затверджений наказом Міністерства палива та енергетики України від 12.08.2003 №425 «Про затвердження переліку нерухомого майна АК «Харківобленерго».
Доказів наявності у переліку спірного нерухомого майна, а саме, Приміщення ЧЕМ ПС 35/6 кв "Куряж", яке знаходиться в смт. Солоницівка по вул. Бєлгородська, № 2-б, позивачем не надано.
Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції виходить з такого.
За змістом статей       15 і 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені положеннями статей 16 Цивільного кодексу України та статтею 20 Господарського кодексу України, зокрема передбачено і визнання права.
Отже, спосіб захисту порушеного права обумовлюється нормою матеріального права, яка регулює ті чи інші правовідносини між сторонами спору.
Право вибору способу захисту порушеного права належить позивачу, а суд наділений компетенцією перевірити відповідність обраного способу захисту змісту порушеного права.
У спірних правовідносинах позивач, вважаючи порушеним своє право власності на Приміщення ЧЕМ ПС 35/6 кв "Куряж", яке знаходиться в                            смт. Солоницівка по вул. Бєлгородська, №2-б, звернувся до місцевого господарського суду з вимогою про визнання права власності Акціонерного товариства "Харківобленерго" на вказаний об`єкт нерухомого майна; визнання протиправним та скасування Рішення Виконавчого комітету Солоницівської селищної ради № 646 від 09.12.2008 "Про оформлення права власності на нерухоме майно, яке знаходиться в смт Солоницівка по вул. Бєлгородська № 2б", визнання недійсним Свідоцтва про право власності на нерухоме майно Серія САВ № 973937 від 22.01.2009, на підставі яких визнано та зареєстровано право власності на спірне нерухоме майно за Державою Україна, в особі Міністерства енергетики та електрифікації України; скасування рішення державного реєстратора від 27.01.2009 про реєстрацію відповідного права власності.
Судова колегія зазначає, що відповідно до статей 13, 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відтак, позивач, вважаючи порушеним своє право власності на спірне нерухоме майно внаслідок визнання та реєстрації права власності на це нерухоме майно за іншою особою, у даному випадку Державою Україна, в особі Міністерства енергетики та електрифікації України, має довести суду належними та допустимими доказами, що майно належить йому – АК «Харківобленерго».
Отже, предметом доказування у цій справі є підтвердження належними та допустимими доказами  у судовому порядку факту приналежності позивачу спірного майна на праві власності та установлення цивільно-правових підстав набуття позивачем права власності на спірне майно.
У спірних правовідносинах позивач посилається на те, що Підстанція ПС "Куряж" 35/6 кВ (місцезнаходження: селище Солоницівка, вул. Бєлгородська, 2-б, Дергачівський район, Харківської області) була включена до переліку інвентаризаційного опису № 4 станом на 01.07.1995  під номером 286 та перебувала на балансі Виробничо-енергетичного об`єднання "Харківенерго".
У зв`язку із чим, позивач вважає, що в силу норми закону, а саме, відповідно до пункту 15 Положення про порядок корпоратизації підприємств, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.1993 №508, її власником у процесі корпоратизації стала Державна акціонерна енергопостачальна компанія "Харківобленерго" з моменту її державної реєстрації, і, відповідно, у подальшому Акціонерна компанія "Харківобленерго" як правонаступник.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що відповідно до статті 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Частиною 1 статті 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно зі статтею 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою стороною, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Визнання права власності здійснюється господарським судом за наявності існуючого (згідно приписів законодавства) права власності на майно в межах спору власника з іншою особою про право на це майно.
Отже, за правилами статті 392 Цивільного кодексу України, позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.
Таким чином, позов про визнання права власності може пред`являти виключно власник такого майна. Відповідний позов пред`являється на захист існуючого, наявного права, що виникло у позивача, за передбачених законодавством підстав та підтверджується належними та допустимими доказами.
При цьому, метою подання такого позову є усунення невизначеності у суб`єктивному праві, належному особі. Судове рішення про задоволення таких вимог має ґрунтуватись на встановленому судом в ході розгляду справи існуючому юридичному факті і не може підміняти собою правовстановлюючих документів. 
Тобто, підставою для звернення до суду з позовом про визнання права власності, згідно з вимогами статті 392 Цивільного кодексу України є оспорення існуючого права, а не намір набути вказане право за рішенням суду і до обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги входять, зокрема, факти, з яких вбачається, що відповідач виконав дії, спрямовані на заперечення наявного у позивача права, на захист якого подано позов або утверджує за собою право, яке належить позивачу, тобто ті, які свідчать про порушення або оспорення існуючого права.
Умовами задоволення позову про визнання права власності на майно є наявність у позивача доказів на підтвердження у судовому порядку факту приналежності йому спірного майна на праві власності. 
Такими доказами можуть бути правовстановлюючі документи, а також будь-які інші докази, що підтверджують приналежність позивачеві спірного майна. 

Відповідно до статті 4  Цивільного кодексу Української РСР (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), цивільні права і обов`язки виникають з підстав, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР, а також з дій громадян і організацій, які хоч  і  не  передбачені  законом,  але  в  силу  загальних  начал  і  змісту  цивільного  законодавства  породжують  цивільні права і обов`язки.   
Відповідно до цього цивільні права і обов`язки виникають: з угод, передбачених законом,  а  також  з  угод,  хоч  і  не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать; з  адміністративних  актів,  у  тому  числі  для   державних, кооперативних  та  інших  громадських організацій — з актів планування; в результаті  відкриттів,  винаходів, раціоналізаторських  пропозицій, створення творів науки, літератури і мистецтва; внаслідок заподіяння шкоди іншій особі, а так само  внаслідок придбання або збереження майна за рахунок коштів іншої  особи  без  достатніх підстав; внаслідок інших дій громадян і організацій; внаслідок  подій, з якими закон пов`язує    настання цивільно-правових наслідків.
Позивач стверджує, що підстанція ПС "Куряж" 35/6 кВ (місцезнаходження: селище Солоницівка, вул. Бєлгородська, 2-б, Дергачівський район, Харківської області) була включена до переліку інвентаризаційного опису № 4 станом на 01.07.1995 під номером 286.
Однак, судова колегія зазначає, що інвентаризаційний опис не є належним та допустимим доказом на підтвердження набуття і наявності права власності.
Інвентаризаційний опис свідчить лише про фактичну наявність майна на підприємстві.
Перебування майна, у тому числі приміщень, споруд, будинків, на балансі підприємства (позивача) не є ознакою його права власності. Баланс і власність це різні поняття. Баланс є формою бухгалтерського обліку, визначення складу і вартості майна та не визначає підстав знаходження майна у підприємства.
Отже, необґрунтованим є висновок суду першої інстанції, що АТ "Харківобленерго", як правонаступник ДАК «Харківобленерго», є власником всіх активів, які були закріплені за Виробничим-енергетичним об`єднанням "Харківенерго" і обліковувалися на його балансі на момент корпоратизації підприємства.
Позивач зазначає, що Міністерством енергетики та електрифікації України було видано Наказ №163 від 22.08.1995 "Про створення Державної акціонерної енергопостачальної компанії "Харківобленерго", яким затверджено акт оцінки цілісного майнового комплексу Виробничого-енергетичного об`єднання "Харківенерго", в подальшому із змінами, та засновано на його базі Державну акціонерну енергопостачальну компанію "Харківобленерго".
Однак, доказів включення спірного нерухомого майна до акту оцінки цілісного майнового комплексу Виробничого-енергетичного об`єднання "Харківенерго", складенню та затвердженню якому мала передувати інвентаризація, позивачем суду не надано.
Поряд з цим, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що в Указі Президента України «Про корпоратизацію підприємств» від 15.06.2003 №210/93 визначено, що корпоратизація – це перетворення державних підприємств, закритих акціонерних товариств, більш ніж 75% статутного фонду яких перебуває в державній власності, а також виробничих і науково-виробничих об`єднань, підприємств, правовий статус яких раніше не був приведений у відповідність із чинним законодавством, у відкриті акціонерні товариства.
Суть корпоратизації полягає у реорганізації державного підприємства, спрямована на вдосконалення управління об`єктами державної власності.
Внаслідок корпоратизації державне майно передається створеному товариству у власність, а у держави виникають корпоративні права щодо цього товариства. Тобто, держава залишає за собою можливість управління цим товариством і отримання дивідендів від такої діяльності.    
Відповідно до статті 21      Закону України "Про власність" (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), право колективної власності виникає на підставі, зокрема перетворення державних підприємств в акціонерні та інші товариства.
Стаття 12 Закону України "Про господарські товариства" (у редакції чинній на момент корпоратизації) передбачала, що товариство є власником: майна, переданого йому засновниками і учасниками у власність.
За змістом пунктів 15, 16 Положення про порядок корпоратизації підприємств, затвердженого      Постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.1993 №508 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), з моменту державної реєстрації відкритого акціонерного товариства активи і пасиви підприємства, структурного підрозділу (одиниці) переходять до відкритого акціонерного товариства. Розмір статутного фонду відкритих акціонерних товариств, створених відповідно до цього Положення, визначається за діючою Методикою оцінки вартості об`єктів приватизації та оренди.
З урахуванням системного аналізу змісту вказаних статті 21      Закону України "Про власність", статті 12 Закону України "Про господарські товариства", пунктів 15, 16 Положення про порядок корпоратизації підприємств, затвердженого      Постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.1993 №508, Верховний Суд у постанові від 18.05.2021 у справі №914/1898/18 виклав таку правову позицію: «зазначені            норми у подібних правовідносинах слід застосовувати таким чином:      внаслідок корпоратизації товариства все майно, включене до статутного фонду останнього, стає власністю новостворюваного товариства, яке утворюється            внаслідок корпоратизації».
Тобто, внаслідок корпоратизації відповідно до пунктів 15, 16 Положення не все державне майно, яке перебувало на балансі у підприємства, передається створеному товариству у власність, як помилково вважає позивач, а конкретно майно, що належало йому на праві власності і було включено до статутного фонду останнього. 
Однак, у спірних правовідносинах позивачем не надано суду доказів включення спірного нерухомого майна саме до статутного фонду Виробничого-енергетичного об`єднання "Харківенерго".
Враховуючи вищевикладене в сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивачем не надано жодних первинних документів на підтвердження обставин набуття ним права власності на майно, яке є предметом спору, та внесення його до статутного фонду підприємства, що було корпоратизовано, правонаступником якого є позивач.
Натомість, як зазначає апелянт, і зазначене підтверджується матеріалами справи, у Переліку нерухомого майна, яке передане до статутного фонду та у власності ВАТ «Харківобленерго» під час корпоратизації затверджений наказом Міністерства палива та енергетики України від 12.08.2003 №425 «Про затвердження переліку нерухомого майна АК «Харківобленерго», спірне нерухоме майно, а саме, Приміщення ЧЕМ ПС 35/6 кв "Куряж", яке знаходиться в смт Солоницівка по вул. Бєлгородська, № 2-б, не значиться.
І жодного належного та допустимого доказу на підтвердження іншого та наявності у позивача права власності на спірне нерухоме майно позивачем суду не надано.
Судова колегія зазначає, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.
Такий правовий висновок викладений у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18.
Враховуючи, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами на підтвердження у судовому порядку факту приналежності спірного майна на праві власності Виробничо-енергетичному об`єднанню "Харківенерго" на момент корпоратизації, хибним є висновок суду першої інстанції, що Державна акціонерна енергопостачальна компанія "Харківобленерго", правонаступником якої є позивач, відповідно до пункту 15 Положення про порядок корпоратизації підприємств, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.1993 №508, стало власником спірного нерухомого з моменту державної реєстрації Державної акціонерної енергопостачальної компанії "Харківобленерго".
Відтак, правові підстави для задоволення позовних вимог в частині  визнання права власності Акціонерного товариства "Харківобленерго" на об`єкт нерухомого майна - Приміщення ЧЕМ ПС 35/6 кв "Куряж", загальна площа 32, 90кв.м (реєстраційний номер майна: 26199196), що знаходиться за адресою: Харківська обл., Дергачівський р., селище Солоницівка, вулиця Бєлгородська, будинок 2-Б, відсутні.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування Рішення Виконавчого комітету Солоницівської селищної ради №646 від 09.12.2008 "Про оформлення права власності на нерухоме майно, яке знаходиться в смт. Солоницівка по вул. Бєлгородська № 2б", визнання недійсним Свідоцтва про право власності на нерухоме майно Серія САВ №973937 від 22.01.2009, на підставі яких визнано та зареєстровано право власності на спірне нерухоме майно за Державою Україна, в особі Міністерства енергетики та електрифікації України, скасування рішення державного реєстратора від 27.01.2009, судова колегія зазначає таке.
Позивач вважає вказане рішення виконкому Солоницівської селищної ради та подальше рішення про державну реєстрацію права власності на спірне нерухоме майно протиправним, безпідставним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки, на думку позивача, саме АТ "Харківобленерго" є власником об`єкту нерухомого майна - Приміщення ЧЕМ ПС 35/6 кв "Куряж", яке знаходиться в смт Солоницівка по вул. Бєлгородська, № 2-б, на підставі закону.
Судом першої інстанції встановлено, що із рішення виконкому Солоницівської селищної ради №646 від 09.12.2008 вбачається, що підставою для прийняття вказаного рішення стало свідоцтво про державну реєстрацію від 18.09.1995; довідка з єдиного державного реєстру від 10.08.2007; статут підприємства, затвердженого загальними зборами акціонерів АК "Харківобленерго" від 17.04.2008 (протокол №15).
З метою з`ясування підстав для набуття державою Україна права власності на спірний об`єкт нерухомого майна, 22.04.2021 представником АТ "Харківобленерго" - Саніним А.О., було надіслано адвокатський запит до Архівного відділу Дергачівської районної державної адміністрації з проханням надати належним чином засвідчені копії документів, на підставі яких було прийнято рішення виконкому Солоницівської селищної ради №646 від 09.12.2008 та видано свідоцтво про право власності б/н від 22.01.2009.
У відповіді Харківської районної державної адміністрації №01-22/779 від 11.05.2021 на вказаний адвокатський запит зазначено, що в протоколі №12 засідання виконавчого комітету Солоницівської селищної ради від 09.12.2008, під рішенням виконавчого комітету від 09.12.2008 №646 "Про оформлення права власності на нерухоме майно, яке знаходиться в смт Солоницівка по вул. Бєлгородська, № 2-б" додатків або документів до нього не виявлено.
Із викладеного суд першої інстанції дійшов висновку, що на час прийняття рішення виконкому Солоницівської селищної ради №646 від 09.12.2008 були відсутні підстави для визнання права власності на спірний об`єкт нерухомого майна (правовий титул) та відсутні документи, на підставі яких вказане право могло бути зареєстроване за Державою Україна в особі Міністерства енергетики та електрифікації України.
Однак, судова колегія зазначає, що статтею 328 Цивільного кодексу України      визначено презумпцію правомірності набуття права власності. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Принцип непорушності права власності гарантований Конституцією України та узгоджується з Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини.
Згідно зі статтею 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Як зазначено вище, за правилами статті 392 Цивільного кодексу України, позов про визнання права власності може бути пред`явлено, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою.
У спірних правовідносинах позовні вимоги обґрунтовані тим, що саме АТ "Харківобленерго" є власником об`єкту нерухомого майна - Приміщення ЧЕМ ПС 35/6 кв "Куряж", яке знаходиться в смт Солоницівка по вул. Бєлгородська, № 2-б, проте, не може реалізувати своє право власності (усі правомочності власника) у зв`язку з наявністю державної реєстрації права власності на спірний об`єкт нерухомого майна за Державою Україна в особі Міністерства енергетики України, однак, позивачем не доведено належними та допустимими доказами приналежність йому спірного майна на праві власності, а відтак, і підстав для задоволення позовної вимоги про визнання за ним права власності на спірне нерухоме майно.
Фактично позовні вимоги про визнання протиправним та скасування Рішення Виконавчого комітету Солоницівської селищної ради №646 від 09.12.2008 "Про оформлення права власності на нерухоме майно, яке знаходиться в смт. Солоницівка по вул. Бєлгородська № 2б", визнання недійсним Свідоцтва про право власності на нерухоме майно Серія САВ № 973937 від 22.01.2009, скасування рішення державного реєстратора від 27.01.2009 є похідними від позовної вимоги про визнання права власності,  у задоволені якої відмовлено у зв`язку із недоведеністю позивачем підстав для задоволення вимоги про визнання за ним права власності, то і похідні вимоги також задоволенню не підлягають. 

Щодо заяви 1-го відповідача про застосування позовної давності, судова колегія зазначає таке.
Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України, позовна давність – це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Згідно з частинами 1, 2 статті 258 Цивільного кодексу України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. 
Загальний строк позовної давності встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 Цивільного кодекс України).
Відповідно до частин 3, 4 статті 267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Відповідно до статті 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) чинники.
Аналіз стану поінформованості особи, вираженого дієсловами «довідалася» та «могла довідатися» у статті 261 Цивільного кодексу України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.
Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого за статтею 74 Господарського процесуального кодексу  України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше.
Відповідна правова позиція викладена, зокрема у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 у справа № 911/3681/17.
Як вбачається із матеріалів справи, оскаржуване рішення виконавчого комітету Солоницівської селищної ради від 09.12.2008 № 646 "Про оформлення права власності на нерухоме майно, яке знаходиться в смт. Солоницівка по вул. Бєлгородська, 2-б" було прийнято за результатами розгляду саме заяви АК «Харківобленерго».
Відтак, позивач, звернувшись до Солоницівської селищної ради з метою вирішення питання щодо оформлення права власності на спірне нерухоме майно, тобто ініціювавши це питання, і, відповідно маючи до нього майновий інтерес, об`єктивно за будь-яких обставин з 2008 року міг бути обізнаний про те, що право власності на спірне нерухоме майно було зареєстровано не за ним, а за Державою України в особі Міністерства енергетики та електрифікації України. 
Отже, обґрунтованими є доводи апелянта, що позивач міг бути обізнаний про факт належності спірного нерухомого майна до державної форми власності ще до того, як звернувся до Солоницівської сільської ради у 2020 році.
          Разом з тим, за змістом статей 256, 261 і 267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. 
Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. 
Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність сплила, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2018 у справі № 369/6892/15-ц).
Відтак, з огляду на недоведеність позивачем наявності у нього права власності на спірне нерухоме майно та відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що позовна давність у спірних правовідносинах застосуванню не підлягає.
Враховуючи вищевикладене, що місцевий господарський суд не забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх фактичних обставин справи та не надав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, колегія суддів апеляційного господарського суду доходить висновку, що апеляційну скаргу Міністерства енергетики України слід задовольнити, рішення Господарського суду Харківської області від 18.11.2021 у справі №922/2773/21 скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю з підстав необґрунтованості та недоведеності позовних вимог.
З урахуванням приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви покладаються на позивача; витрати апелянта зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача. 
Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 273, п. 2 ч. 1 ст. 275, п. 2 ч. 2 ст. 277, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства енергетики України задовольнити.
Рішення Господарського суду Харківської області від 18.11.2021 у справі №922/2773/21 скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Стягнути з Акціонерного товариства «Харківобленерго» (код ЄДРПОУ 00131954, місцезнаходження: 61037, м. Харків, вул. Плеханівська, буд. 149) на користь Міністерства енергетики України (код ЄДРПОУ 37552996, місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 30) витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 13      620, 00 гривень (тринадцять тисяч шістсот двадцять гривень 00 коп.).
Повернути справу №922/2773/21 до Господарського суду Харківської області для видачі відповідного наказу.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття; порядок і строки оскарження постанови передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України. 

                    Повний текст постанови складений   18.02.2022 

 Головуючий суддя                                                                       Л.М. Здоровко

 Суддя                                                                                             Л.І. Бородіна  

 Суддя                                                                                            В.В. Лакіза