Ухвала
 
09 лютого 2022 року
м. Київ
 
справа № 2-7228/2008
провадження № 61-1418ск22   
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коротенка Є. В.  розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником - адвокатом Негарою Родіоном Віталійовичем, на постанову Апеляційного суду Одеської області від 19 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору дійсним і визнання права власності,
 
ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2008 року ОСОБА_2  звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки площею 0,0553 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , дійсним; визнати за нею право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який складається в цілому з: літ. «А» - житлового будинку, літ. «В» - сараю, літ. «Г» - вбиральні, споруд № 1-3, а також на земельну ділянку площею 0,0553 га, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована в АДРЕСА_1 , згідно державного акту серії ЯД № 926892 від 05 березня 2008 року, виданого на ім`я ОСОБА_3 .
Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08 грудня 2008 рокупозов задоволено. Визнано дійсним договір               купівлі-продажу, укладений 04 жовтня 2008 року, згідно якого ОСОБА_2 купила, а ОСОБА_3 продав вищевказаний житловий будинок та земельну ділянку площею 0,0553 га, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташовані в АДРЕСА_1 . Визнано за ОСОБА_2 право власності на вищевказані об`єкти нерухомості.
Постановою Апеляційного суду Одеської області від 19 червня 2018 року рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08 грудня 2008 року скасовано і ухвалено у справі нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору дійсним і визнання права власності відмовлено.Стягнуто з                  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 сплачений судовий збір у сумі 2550 грн.
21 січня 2022 року представник ОСОБА_1 - адвокат Негара Р. В. звернувся до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Апеляційного суду Одеської області від               19 червня 2018 року у вищевказаній справі. 
Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
Згідно з частиною третьою статі 394 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у разі, якщо касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання касаційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.
Повний текст постанови Апеляційного суду Одеської області від 19 червня 2018 року складено 25 червня 2018 року.
Представника ОСОБА_1 - адвокат Негара Р. В. звернувся з  касаційною скаргою на постанову Апеляційного суду Одеської області від 19 червня  2018 року лише 21 січня 2022 року, тобто після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення апеляційного суду. 
Разом з цим, представник зазначає, що ОСОБА_1 не була належним чином повідомлена про розгляд справи у суді апеляційної інстанції. Також вказує, що копію постанови Апеляційного суду Одеської області від 19 червня 2018 року нею отримано не було. Про прийняття зазначеної постанови відповідачка дізналась восени 2021 року з матеріалів справи                 № 495/1632/20. 
Визначений частиною третьою статі 394 ЦПК строк є присічним (преклюзивним) і не підлягає поновленню. З його спливом особа втрачає право на касаційне оскарження незалежно від поважності причин його пропуску, за винятком випадків виникнення обставин непереборної сили та неповідомлення особи про розгляд справи.
Відповідно до вимог частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Отже, процесуальний обов`язок доказування та подання відповідних доказів покладений саме на учасника справи.
Належних та достатніх доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 не була належним чином повідомлена про розгляд справи в суді апеляційної інстанції заявником до касаційної скарги не долучено, що унеможливлює вирішення питання поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження.
Враховуючи вимоги вказаної вище процесуальної норми права, заявнику слід надати до Верховного Суду докази, що підтверджують наявність виключних підстав для поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень після спливу одного року з дня складення їх повного тексту, зокрема доказів того, що ОСОБА_1 не була належним чином повідомлена про розгляд справи в суді апеляційної інстанції.
При цьому, Верховний Суд приймає до уваги, що доводи заявника суперечать висновку, викладеному в постанові Апеляційного суду Одеської області від 19 червня 2018 року, а саме, що сторони у справі були повідомлені по час і місце судового засідання належним чином. У вказаній постанові апеляційного суду також зазначено, що ОСОБА_1 за зареєстрованим місцем проживання була відсутня (а.с. 88, 90). Разом із цим Верховному Суду не відомі причини відсутності відповідачки, на які посилається апеляційний суд. Копії указаних матеріалів справи (а.с. 88, 90) заявник Верховному Суду не надав.
Враховуючи наведене, касаційну скаргу слід залишити без руху та роз`яснити заявникові про необхідність надання вищевказаних та інших доказів. 
Такими доказами можуть бути, зокрема, довідка із суду, поштового відділення зв`язку, копії матеріалів справи (в тому числі а.с. 88, 90) тощо.
Відповідно до частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.
З урахуванням вищенаведеного, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням строку на усунення вищевказаних недоліків.
Керуючись статтями 389, 390, 393, 394 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником - адвокатом Негарою Родіоном Віталійовичем, на постанову Апеляційного суду Одеської області від 19 червня 2018 року залишити без руху.
 
Надати заявнику для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                   Є. В.  Коротенко