Ухвала           
14 лютого 2022 року
м. Київ
справа № 191/16/21
провадження № 61-1900ск22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,
розглянув касаційну скаргу акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області 
від 17 червня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду 
від 16 грудня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 
ВСТАНОВИВ:
У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» (далі - АТ «Дніпропетровськгаз»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - ОСОБА_2 , в якому просив стягнути з АТ «Дніпропетровськгаз» 225 433,22 грн в рахунок відшкодування матеріальних збитків, 20 000 грн моральної шкоди, спричинених внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також судові витрати в розмірі 2 455 грн.
Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, стягнуто з АТ «Дніпропетровськгаз» на користь ОСОБА_1 225 433,22 грн в рахунок відшкодування матеріальних збитків та 20 000 грн моральної шкоди, спричинених внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Вирішено питання розподілу судових витрат.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 16 грудня 2021 року апеляційну скаргу апеляційну скаргу АТ «Дніпропетровськгаз» залишено без задоволення, рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2021 року залишено без змін.
28 січня 2022 року засобами поштового зв`язку представник АТ «Дніпропетровськгаз» - адвокат Юдіна Ю. С. подала касаційну скаргу на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області 
від 17 червня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду 
від 16 грудня 2021 року, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Безпосередньо в касаційній скарзі АТ «Дніпропетровськгаз» просить поновити строк на касаційне оскарження рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2021 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 16 грудня 2021 року, посилаючись на те, що відповідач отримав копію постанови апеляційного суду 04 січня 2022 року.
Аналіз касаційної скарги та доданих до неї матеріалів дають підстави для висновку, що строк на касаційне оскарження пропущений з поважних причин, тому на підставі частини другої статті 390 ЦПК України цей строк підлягає поновленню.
Втім, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у справі,  з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
АТ «Дніпропетровськгаз» реалізувало своє право на апеляційний перегляд справи № 191/16/21.
Відповідно до Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи 
від 07 лютого 1995 року, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.
Європейський суд з прав людини у Рішенні від 05 квітня 2018 року (справа «Зубац проти Хорватії», № 40160/12) вказав на обмеженість доступу до судів вищої інстанції. Так, право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, які дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, і таке регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.
Спосіб застосування пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод до апеляційних та касаційних судів залежить від особливостей судового провадження, про яке йдеться, і необхідно враховувати всю сукупність процесуальних дій, проведених в рамках національного правопорядку, а також роль судів касаційної інстанції в них; умови прийнятності касаційної скарги щодо питань права можуть бути суворіші, ніж для звичайної скарги (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Леваж Престасьон Сервіс» проти Франції», рішення Європейського суду з прав людини у справі «Шамоян проти Вірменії»).
Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Пунктом 1 частини першої статті 176 ЦПК України передбачено, що у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 
01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята 
статті 19 ЦПК України).
Ціна позову в розглядуваній справі не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 481 грн х 250 = 620 250 грн, де 2 481 грн прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2022 року).
Верховним Судом досліджено та взято до уваги: категорію справи, ціну та предмет позову, а також значення справи для сторін і суспільства, та не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
Сама по собі незгода відповідача із встановленими судами обставинами та наданою оцінкою доказам не свідчить про наявність випадків для відкриття касаційного провадження у справі із ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).
Касаційний перегляд вважається екстраординарним, з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції, які обмежено питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. Повноваження суду касаційної інстанції не можуть використовуватися для здійснення нового судового розгляду справи.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення, ухвалені у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; відповідач реалізував своє право на апеляційний перегляд; справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію щодо вирішення спору, а наявність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не встановлена, то відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження.
Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, статтею 390, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Поновити акціонерному товариству «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» строк на касаційне оскарження рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області 
від 17 червня 2021 року та постанови Дніпровського апеляційного суду 
від 16 грудня 2021 року.
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 16 грудня 2021 року у цивільній справі № 191/16/21.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                 В. В. Шипович
                Є. В. Синельников
                                                                                                        С. Ф. Хопта