ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2022 року		Справа № 1.380.2019.005620 пров. № А/857/22028/21	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
судді-доповідача – Качмара В.Я.,
суддів – Курильця А.Р., Мікули О.І.,
при секретарі судового засідання – Юрченко М.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2021 року (суддя Брильовський Р.М., м.Львів),-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі -  ГУПФ, ПФУ відповідно) в якому просив:
визнати протиправною бездіяльність ГУПФ щодо не поновлення пенсії позивача;
визнати протиправним та скасувати рішення ГУПФ про відмову у поновленні позивачу пенсії від 27.05.2019 №1977/03.11-36;
зобов`язати ГУПФ поновити виплату пенсії позивачу з 27.08.2018 відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон 1058-IV) з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2020 року (далі – Рішення суду), залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2020 року,  позов задоволено повністю.
01.09.2021 позивач звернувся із клопотанням в якому просив суд встановити судовий контроль за виконанням Рішення суду та зобов`язати ГУПФ подати у десятиденний строк звіт про виконання Рішення.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2021 року в задоволенні заяви відмовлено.
Не погодившись із постановленою ухвалою, її оскаржив позивач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду, та постановити нову ухвалу, якою заяву задовольнити.
В доводах апеляційної скарги вказує, що поведінка відповідача не залишає жодних сумнівів стосовно його намірів не виконувати рішення суду. ГУПФ, на думку позивача, систематично протиправно створює нові умови, не передбачені законодавством, за яких пенсіонерам, які проживають за межами України, для отримання належних їм пенсійних виплат необхідно докласти значних зусиль, зокрема звертатись до суду.
Відповідач подав відзив, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу – без змін.
Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства (далі – КАС), вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що лише наявність достатніх сумнівів у належному виконанні суб`єктом владних повноважень свого конституційного обов`язку виконання судового рішення надає право встановлювати судовий контроль, однак позивач не надав належних та допустимих доказів, які б підтверджували необхідність застосування такого заходу.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального та процесуального права з таких міркувань.
Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно статті 370 КАС судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до частини першої статті 382 КАС суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Згідно з частиною восьмою статті 382 КАС судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу.
Частиною першою статті 383 КАС передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Аналіз зазначених норм свідчить, що КАС передбачає такі види судового контролю за виконанням судового рішення: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (стаття 382 КАС), визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання рішення суду (стаття 383 КАС), оскарження рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, вчинених при примусовому виконанні рішення суду (стаття 287 КАС).
Як вказано вище, стаття 382 КАС встановлює поняття судового контролю у вигляді зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
При цьому зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, або встановлення нового строку подання звіту, або накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу є правом суду, а не його обов`язком.
Це узгоджується з позицією Верховного суду, який неодноразово висловлювався, що  встановлення судового контролю за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності тих чи інших об`єктивних обставин, зокрема у постанові від 20 червня 2018 року у справі №800/592/17, постанові від 13 травня 2021 року у справі №9901/598/19.
Крім того, Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 у справі №806/2143/15 звертав увагу на те, що застосування статті 382 КАС має на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставою її застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи - позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно з листом від 25.02.2021 №1953-1023/К-55/8-1300/21ГУПФ повідомляло, що на виконання Рішення суду ним поновлено виплату пенсії ОСОБА_1 з 27.08.2018 відповідно до норм Закону №1058-IV (а.с.134-136).
Станом на 01.02.2021 розмір пенсії обчислено згідно страхового стажу 53 роки 6 місяців 17 днів (до 30.04.2016). Розмір пенсійної виплати станом на 01.02.2021 становить 3000,52 грн, в тому числі: 2633,37 грн – основний розмір пенсії (4922,18 грн*0,53500); 300,72 грн – доплата за понаднормовий стаж понад 25 років, тобто за 28 років (1074,00 грн*28%); 66,43 грн – підвищення дітям війни.
Зазначає, що оскільки ОСОБА_1 фактично не проживає в Україні, виплата пенсії може проводитися відповідно до пункту 10 «Порядку виплати пенсії та грошової допомоги через рахунки у банках», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 № 1596-99-п (далі - Порядок).
Згідно вказаного Порядку заява про виплату пенсії або грошової допомоги (додаток 1) або заява про виплату пенсії або грошової допомоги з відкриттям рахунка (додаток 4) подається одержувачем особисто до органу ПФУ або органу соціального захисту населення за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті в межах України.
Заява про виплату пенсії або грошової допомоги може прийматися органом ПФУ або органом соціального захисту населення через установи уповноваженого банку.
Заява приймається за умови пред`явлення паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу та підтверджує її вік, і визначеного законодавством документа, необхідного для з`ясування місця її проживання, та реєструється в установленому порядку.
ГУПФ інформує, що для виплати пенсії через поточний рахунок в банку ОСОБА_1 потрібно особисто звернутися до відділу обслуговування громадян №10 (сервісний центр) в м.Львові з відповідною заявою та паспортом або іншим документом, що посвідчує особу, місце проживання (реєстрації) та надати заяву про перерахування коштів через банк з зазначеним міжнародним номером банківського рахунку IBAN.
Таким чином відповідачем вчиняються дії на виконання Рішення суду. Однак ГУПФ інформує, що не може вчиняти дії у спосіб, який не передбачений законодавством України.
Разом з цим, суд апеляційної інстанції зазначає, що у силу частини першої статті 373 КАС виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Так, на виконання Рішення суду у цій справі Львівським окружним адміністративним судом 15.12.2021 позивачу видано виконавчий лист №1.380.2019.005620 про зобов`язання ГУПФ поновити виплату пенсії ОСОБА_1 з 27.08.2018 відповідно до норм Закону №1058-IV (а.с.129).
З відкритих даних Автоматизованої системи виконавчого провадження (https://asvpweb.minjust.gov.ua/#/search-debtors) судом встановлено, що відкриті виконавчі провадження з примусового виконання рішення суду у цій справі наразі відсутні.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що виконання Рішення суду у цій справі наразі можливо забезпечити шляхом застосування заходів його примусового виконання у порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження» (далі – Закон № 1404-VIII).
Відтак, належним та достатнім способом захисту в даному випадку буде забезпечення виконання рішення суду державним виконавцем шляхом застосування заходів його примусового виконання у порядку, визначеному Законом № 1404-VIII та узгодження між пенсіонером та пенсійним органом питання способу виплати пенсії, у зв`язку з чим відсутні підстави для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення, так як станом на теперішній час позивачем не надано доказів того, що відповідачем рішення суду не буде виконано.
Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що заява позивача не підлягає задоволенню.
Крім того, суд звертає увагу, що предметом спору в даній справі не був порядок виплати пенсії позивачу, а предметом спору було поновлення виплати пенсії, а відтак, незгода позивача із процедурою виплати пенсії як для особи, яка фактично не проживає на території України, не може свідчити про необхідність встановлення судом контролю за виконанням рішення суду у справі, де це питання не було предметом спору.
Доводи скаржника зазначені в апеляційній скарзі та обставини, окрім вищеописаних, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді, оскільки, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи сторін були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.
Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при постановленні оскаржуваної ухвали суд першої інстанцій правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2021 року – без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	А. Р. Курилець 	
 	 	О. І. Мікула  	
Повне судове рішення складено 9 березня 2022 у зв`язку з перебуванням судді Курильця А.Р. у відпустці у період з 28.02.2022 по 07.03.2022.