КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

апеляційне провадження №22-ц/824/2558/2022           
справа №757/57115/19-ц

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
19 січня 2022 року                                                                                                  м.Київ
 
 Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
судді-доповідача Поліщук Н.В.
суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.
 
розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" на рішення Печерського районного суду міста Києва від 29 червня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Матійчук Г.О. ,
у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", третя особа - Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "БРОКБІЗНЕС" про відшкодування шкоди,-
 
ВСТАНОВИВ:
 
            В жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про стягнення з ПАТ "Державний ощадний банк України" 129952,89 грн матеріальної шкоди, 40000 грн моральної шкоди та 2059,20 грн витрат на проведення експертизи.
 
            Вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником автомобіля Mercedes-Benz Sprinter, номерний знак НОМЕР_1 .
 
            25 листопада 2018 року за участю належного їй автомобіля та під її керуванням відбулась ДТП з автомобілем Ford Transit, номерний знак НОМЕР_2 , який належить ПАТ "Державний ощадний банк України". Автомобілем керував ОСОБА_2 , який перебував у трудових відносинах з ПАТ "Державний ощадний банк України" та на момент ДТП виконував трудові обов`язки.
 
            Постановою Шишацького районного суду Полтавської  області від 27.12.2018 року ОСОБА_2 визнано винуватим у порушення правил дорожнього руху, що призвели до ДТП.
 
            Згідно із висновком автотоварознавчого дослідження вартість матеріального збитку станом на 25 листопада 2018 року складало 184005,68 грн
 
            Цивільно-правова відповідальність у зв`язку із експлуатацією автомобіля  Fordна момент ДТП була застрахована у ПрАТ "Страхова компанія "БРОКБІЗНЕС" та у зв`язку із настанням страхового випадку цим страховиком їй у квітні 2019 року виплачено страхове відшкодування в розмірі 54052,79 грн.
 
            У зв`язку із цим просить стягнути різницю між виплаченим страховим відшкодуванням та розміром шкоди.
 
            Також вказує, що у зв`язку із ДТП їй спричинено моральну шкоду, що полягає у стражданнях з приводу загрози життю їй та пасажирові, який знаходився в автомобілі, пошкодженні майна та супутніх подіях, що супроводжували відновлення порушеного права.
 
            Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 29 червня 2021 року позовні вимоги задоволено частково, вирішено:
            Стягнути з ПАТ "Державний ощадний банк України" на користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди 26909,54 грн.
            Стягнути з ПАТ "Державний ощадний банк України" на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані з розглядом справи - 2 059,20 грн.
 
            В іншій частині позовних вимог відмовлено.
 
            Не погодившись з ухваленим рішенням, ПАТ "Державний ощадний банк України" подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення в частині задоволених вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у їх задоволенні.
 
            Посилається на те, що ліміт відповідальності у зв`язку із страхуванням цивільно-правової відповідальності, що пов`язана із експлуатацією автомобіля Ford, становить 100000 грн, що є достатнім за вказаним страховим випадком. У зв`язку із цим зазначає, що належним відповідачем має бути ПрАТ "Страхова компанія "БРОКБІЗНЕС".
 
            Вказує, що автотоварознавче дослідження, яким позивач обґрунтовувала розмір шкоди, не відповідає вимогам процесуального закону, оскільки не вказано, що його підготовлено для подання до суду, а експерт не був попереджений про кримінальну відповідальність. 
 
            Окрім того, вказує, що при проведенні дослідження експерт не досліджував схему ДТП для з`ясування питання про те, які саме пошкодження утворились у зв`язку із ДТП, наслідки якої є підставами цього позову. Зокрема, у висновку вказано про пошкодження переднього бамперу, тоді як зіткнення сталося із задньою частиною автомобіля, що належить позивачу.
 
            Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
 
            Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України справа розглядається без повідомлення учасників справи.                      
 
 Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
 
Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
 
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з положень статей 1172,1187,1188,1191 ЦК України, та визначив розмір матеріального збитку, який підлягає стягненню з відповідача, згідно даних висновку автотоварознавчого дослідження. Суд вказав, що позивачем не доведено суми шкоди в сумі 129952,89 грн, тоді як висновком дослідження визначено суму 80962,33 грн., відтак, за висновком суду, стягненню на відшкодування матеріальних збитків підлягає сума 26909,54 грн з урахування суми, сплаченої страхової компанією.
 
Висновки суду в частині вирішення вимог про моральну шкоду не оскаржуються, відтак апеляційний суд не перевіряє законність та обгрунтованість рішення суду в цій частині.
 
            Установлено, що позивач є власником автомобіля Mercedes-Benz Sprinter, номерний знак НОМЕР_1 , що підтверджується даними свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.
 
            25 листопада 2018 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю належного позивачу автомобіля та під її керуванням, з автомобілем Ford Transit, номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 .
 
            Автомобіль Ford Transit, номерний знак НОМЕР_2 належить ПАТ "Державний ощадний банк України". На момент ДТП ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з ПАТ "Державний ощадний банк України" та виконував трудові обов`язки.
 
            Згідно даних схеми ДТП унаслідок зіткнення, автомобіль Mercedes-Benz зазнав пошкоджень задньої правої двері, заднього бамперу, заднього правого ліхтаря.
 
            Постановою Шишацького районного суду полтавської області від 27 грудня 2018 року у справі №551/1241/18 ОСОБА_2 визнано винуватим у порушення правил дорожнього руху, що призвели до ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності.
 
Станом на дату ДТП відповідальність у зв`язку із експлуатацією автомобіля Ford була застрахована у ПрАТ "Страхова компанія "БРОКБІЗНЕС" на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс №АМ/6392166) від 09 жовтня 2018 року. Ліміт відповідальності за шкоду, що заподіяна майну, становить 100 000 грн. 
 
Відповідно до даних висновку №2200 експертного автотоварознавчого дослідження від 27 грудня 2018 року, проведеного Полтавським відділенням Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса на замовлення ОСОБА_1 , вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Mercedes-Benz внаслідок ДТП, станом на 25 листопада 2018 року складала 80962,33 грн.
 
Згідно із змістом цього дослідження при проведенні експертизи були використані копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та сам транспортний засіб.
 
Відповідно до змісту дослідження експертом при огляді автомобіля зафіксовано пошкодження переднього бампера у вигляді руйнації і вказано на необхідність його заміни. В ремонтну калькуляцію, що є додатком до дослідження, включено передній бампер.
 
Відповідно до тверджень позовної заяви, що також не заперечується відповідачем,  згідно його листа від 03 липня 2019 року №114.26/143 на ім`я ОСОБА_1 , третьою особою ПрАТ "Страхова компанія "БРОКБІЗНЕС" на користь останньої сплачено 54052,79 грн страхового відшкодування.
 
Статтею 1187 ЦК України унормовано, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
 
Частиною 2 цієї статті визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
 
Відповідальність є наслідком вини та означає законне зобов`язання фізичної або юридичної особи відшкодувати завдані збитки іншій фізичній або юридичній особі згідно із певними правовими принципами та правилами. Це зобов`язання може бути передбачене в угоді (договірне зобов`язання) або в правовій нормі (недоговірне зобов`язання).
 
            Статтею 1192 ЦК України унормовано, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
 
За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
 
Розмір шкоди встановлюється а) на підставі проведених досліджень, що дозволяють визначити розмір реальних збитків. Такі дослідження надають фактичний або прогнозований висновок (залежить, зокрема, від часу та місця виконання робіт, вартості деталей; б) на підставі відомостей, що доводять фактично витрачені кошти на відновлення речі.
 
Правовідносини між АТ "Державний ощадний банк України" та ПрАТ "Страхова компанія "БРОКБІЗНЕС" регулюються умовами, визначеними у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".
 
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
 
Апеляційний суд зазначає, що на розмір страхової виплати може впливати, зокрема, знос транспортного засобу, що належить потерпілій особі (статті 29), наявність договору між страховиком і потерпілою особою, або між страховиком і потерпілим може бути укладений договір про розмір страхового відшкодування (стаття 36 (36.2)).
 
Разом з тим, апеляційний суд вказує, що матеріали справи не містять доказів, що стосуються виплати страхового відшкодування та алгоритму визначення цієї суми.
 
На підтвердження розміру матеріального збитку позивачем надано Висновок №2200 експертного автотоварознавчого дослідження від 27 грудня 2018 року, проведеного Полтавським відділенням Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса на замовлення ОСОБА_1 , 
 
Згідно даних цього висновку вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Mercedes-Benz внаслідок ДТП, станом на 25 листопада 2018 року складала 80962,33 грн.
 
Надаючи оцінку цьому висновку, колегія суддів вказує на таке.
 
Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
 
Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
 
Відповідно до статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
 
Відповідно до статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
 
Відповідно до статті 102 ЦПК України:
1. Висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.
2. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.
3. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.
4. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи.
5. Суд має право за заявою учасників справи або з власної ініціативи викликати експерта для надання усних пояснень щодо його висновку.
6. У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством.
7. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.
8. Якщо експерт під час підготовки висновку встановить обставини, що мають значення для справи, з приводу яких йому не були поставлені питання, він має право включити до висновку свої міркування про ці обставини.
 
Відповідно до статті 106 ЦПК України: 
1. Учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.
2. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз.
3. Висновок експерта, складений за результатами експертизи, під час якої був повністю або частково знищений об`єкт експертизи, який є доказом у справі, або змінено його властивості, не замінює сам доказ та не є підставою для звільнення від обов`язку доказування.
4. Висновок експерта, складений за результатами експертизи, під час якої був повністю або частково знищений об`єкт експертизи або змінено його властивості, до розгляду судом не приймається, крім випадків, коли особа, яка його подає, доведе можливість проведення додаткової та повторної експертизи з питань, досліджених у висновку експерта.
5. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.
6. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.
7. За заявою учасника справи про наявність підстав для відводу експерта, який підготував висновок на замовлення іншої особи, такий висновок судом до розгляду не приймається, якщо суд визнає наявність таких підстав.
 
Так, згідно із преамбулою Закону України "Про судову експертизу" цей Закон визначає правові, організаційні і фінансові основи судово-експертної діяльності з метою забезпечення правосуддя України незалежною, кваліфікованою і об`єктивною експертизою, орієнтованою на максимальне використання досягнень науки і техніки.
 
Відповідно до положень цього Закону висновок судової експертизи та висновок експертного дослідження є окремими документами у сфері досліджень.
 
Згідно із Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року №53/5:
-  пункт 1.8 розділу І:
Підставою для проведення експертизи у цивільному, господарському та адміністративному судочинствах є ухвала суду про призначення експертизи або договір з експертом чи експертною установою, укладений на замовлення учасника справи.
Підставою для проведення експертного дослідження є договір з експертом чи експертною установою, укладений за письмовою заявою (листом) замовника (юридичної або фізичної особи), з обов`язковим зазначенням його реквізитів, з переліком питань, які підлягають розв`язанню, а також об`єктів, що надаються.
-  пункт 4.23 розділу ІV (в редакції на дату подання позову):
            Експертні дослідження виконуються в порядку, передбаченому для проведення експертиз. Хід і результати таких досліджень викладаються у висновку експертного дослідження.
            Висновок експертного дослідження складається за структурою і змістом висновку експерта, за такими винятками:
            у вступній частині висновку зазначається, хто і коли звернувся до установи чи безпосередньо до експерта із замовленням про проведення дослідження;
            опускається запис, який стосується відповідальності особи, що проводить дослідження, за надання завідомо неправдивого висновку.
 
Згідно із наведеною вище статтею 76 ЦПК України доказом, складеним за результатами проведення дослідження, є висновок експерта, до якого висуваються спеціальні вимоги (стаття 102 ЦПК України).
 
Відповідно до статті 1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.
 
Відповідно до статті 4 цього Закону:
Незалежність судового експерта та правильність його висновку забезпечуються:
визначеним законом порядком призначення судового експерта;
забороною під загрозою передбаченої законом відповідальності втручатися будь-кому в проведення судової експертизи;
існуванням установ судових експертиз, незалежних від органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування та суду;
створенням необхідних умов для діяльності судового експерта, його матеріальним і соціальним забезпеченням;
кримінальною відповідальністю судового експерта за дачу свідомо неправдивого висновку та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків;
можливістю призначення повторної судової експертизи;
присутністю учасників процесу в передбачених законом випадках під час проведення судової експертизи.
 
Виходячи із засад процесуального закону щодо доказування та вимог до доказів, зазначене експертне дослідження не може уважатися допустимим доказом, оскільки обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
 
Експертне дослідження не містить положень, які забезпечують правильність висновку (зокрема попередження експерта про кримінальну відповідальність).
 
За таких обставин експертне дослідження слід розглядати як письмовий доказ, який не замінює висновку експертизи.
 
Надаючи оцінку експертному дослідженню як письмовому доказу, апеляційний суд виходить з наступного.
 
Відповідно до статті 34 (34.4) Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.
 
Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 13 Закону України "Про судову експертизу" незалежно від виду судочинства судовий експерт має право проводити на договірних засадах експертні дослідження з питань, що становлять інтерес для юридичних і фізичних осіб, з урахуванням обмежень, передбачених законом.
 
Отже у сфері, що регулюється Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" проведення експертних досліджень є складовою процесу у зв`язку із подією, що може бути підставою для виплати страхового відшкодування.
 
Із змісту висновку №2200 убачається, що при проведенні дослідження були використані копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та сам транспортний засіб. Окрім того, відповідно до змісту дослідження експертом при огляді автомобіля зафіксовано пошкодження переднього бампера у вигляді руйнації і вказано на необхідність його заміни. В ремонтну калькуляцію, що є додатком до дослідження, включено передній бампер, проте згідно матеріалів справи, зокрема, даних про пошкодження транспортних засобів внаслідок ДТП, локалізація пошкоджень автомобіля позивача знаходиться в його задній частині.
 
При проведенні дослідження матеріали ДТП за участю водія ОСОБА_2   враховано не було, відтак слід дійти висновку, що визначена сума розміру  матеріального збитку не підтверджує розмір збитків, завданих саме внаслідок ДТП від  25 листопада 2018 року, а отже дані висновку №2200 експертного автотоварознавчого дослідження від 27 грудня 2018 року, проведеного Полтавським відділенням Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса на замовлення ОСОБА_1 , не є належним та допустимим доказом.
            У постанові Верховного Суду від 08 листопада 2021 року у справі №761/38133/19вказано, зокрема, на таке:  Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.
            Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
            Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).
Ураховуючи наведене, колегія суддів доходить висновку про недоведеність  позовних вимог ОСОБА_1 , протилежний висновок суду першої інстанції є помилковим та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи і дослідженим доказам у їх сукупності.
Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування  судового рішення та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішення  суду першої інстанції, обставинам справи;  порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"  задовольнити.
 
 Рішення Печерського районного суду міста Києва від 29 червня 2021 року в частині задоволення позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди та стягнення судового збору скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення наступного змісту.
 
В задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", третя особа - Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "БРОКБІЗНЕС" про відшкодування матеріальної шкоди - відмовити.
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.
 
Повний текст постанови складено 19 січня 2022 року. 

Суддя-доповідач                                                      Н.В. Поліщук

Судді                                                                         А.М. Андрієнко

В.В. Соколова