ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 лютого 2022 року	Львів	Справа № 300/3120/21 пров. № А/857/20460/21	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :
головуючого судді                                                    Большакової О.О.,
суддів                                                                         Затолочного В.С., Качмара В.Я. 
з участю секретаря судового засідання                  Хомича О.Р

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС в Івано-Франківській області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою Головного управління ДПС в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2021 року (суддя першої інстанції Могила А.Б., м. Івано-Франківськ) 
В С Т А Н О В И В:
Головне управління ДПС в Івано-Франківській області звернулося до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються за результатами річного декларування та військового збору в загальній сумі 95770,17 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що за відповідачем рахується податкова заборгованість перед бюджетом, яка виникла у зв`язку з несплатою податку на доходи з фізичних осіб за результатами річного декларування, військового збору та штрафних (фінансових) санкцій в загальній сумі 95770,17 грн.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 5 жовтня 2021 року у задоволенні позову було відмовлено. 
Із таким судовим рішенням не погодився позивач та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права,  просить його скасувати та прийняти нове про задоволення позовних вимог. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що згідно відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб про суми виплачених доходів та інформації АТ «Укрсиббанк» в період з 01.01.2016 по 31.12.2016 фізичною особою-платником податків ОСОБА_1 отримано дохід у вигляді податкового блага. Дана обставина підтверджується листом АТ "Укрсиббанк" від 04.07.2018 № 14-2-02/32272, згідно якого доходи нараховано у формі 1-ДФ за ознакою доходу "126" у вигляді додаткового блага анульованого кредитором у сумі 392205,83 грн. Згідно п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід, отриманий платником податку як додаткове благо у вигляді основної суми боргу платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Відповідачем декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік не подано, податок на доходи фізичних осіб та військовий збір з отриманого в 2016 році доходу у вигляді додаткового блага не сплачено. Таким чином, на підставі п.167.1 ст.167 Податкового кодексу України відповідачу правомірно нараховано за 2016 рік податку на доходи фізичних осіб в сумі 70 597, 05 грн та 5993,09 грн військового збору, згідно пп.1.2, пп.1.6, п.16 прим.1 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України. Також до ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції, які також підлягають до стягнення. Податкові повідомлення-рішення оскаржені не були, отже податковий борг є узгодженим. Апелянт наполягає на задоволенні позову та стягненні з відповідача всієї суми податкового боргу. 
Сторони у судове засідання не з`явились хоча були належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду. 
Про причини неявки суду повідомлено не було. 
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши письмові докази, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 є фізичною особою, будь-які відомості про зайняття позивачем підприємницькою діяльністю у ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутні.
Головне управління ДФС в Івано-Франківській області з метою повноти і правильності оподаткування доходу фізичних осіб, вжиття контрольно-перевірочних заходів звернулося до АТ "Укрсибанк" з листом від 28.08.2017 № 4531/10/09-19-13-02-19 про надання інформації та її документального підтвердження щодо документів, які стали підставою для анулювання залишку основної суми боргу (кредиту) боржника, зокрема ОСОБА_1 (а.с. 23, 24).
АТ "Укрсибанк" листом від 04.07.2018 № 14-2-02/32272 повідомлено податковий орган, про те, що доходи нараховано у формі 1-ДФ за ознакою доходу "126" у вигляді додаткового блага, оскільки борг анульовано кредитором за його самостійним рішенням з врученням боржнику відповідного повідомлення про анулювання (прощення) боргу згідно вимог підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України та про включення суми анульованого боргу до податкового розрахунку за формою 1ДФ (а.с. 22).
На підставі п.п. 78.1.2 п. 78.1 ст. 78, ст. 79, п. 82.2 ст. 82 Податкового кодексу України, наказу від 06.08.2019 № 1242, Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питань достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору ОСОБА_1  за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 про що складено акт від 27.09.2019 (а.с. 8-13).
На підставі акту від 27.09.2019 у відповідності до пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області, прийнято:
- податкове повідомлення-рішення № 0002453306 від 31.10.2019, яким за порушення п. 167.2 ст. 167, п. 174.1, п.п. 174.2.2 п. 174.2, п. 174.3 ст. 174, п 179.7 ст. 179 Податкового кодексу України відповідачу визначено суму грошових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 70 597, 05 грн. та накладено штрафні (фінансові) санкції в розмірі 17 649, 26 грн;
- податкове повідомлення-рішення № 0002473306 від 31.10.2019, яким за порушення п.п. 1.2 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України відповідачу визначено суму грошових зобов`язань по військовому збору в розмірі 5 883,09 грн. та накладено штрафні (фінансові) санкції в розмірі 1 470, 77 грн;
- податкове повідомлення-рішення № 0002463306 від 31.10.2019, яким за порушення п.п. п.п. 49.18.4 п.п.49.19 ст. 49 Податкового кодексу України відповідачу накладено штрафні (фінансові) санкції в розмірі 170 грн за неподання декларації по податку на доходи фізичних осіб (а.с. 15 - 17).
Крім цього, контролюючим органом сформовано податкову вимогу форми "Ф" за № 4771-13 від 01.02.2021, згідно якої загальна сума податкового боргу платника податків станом на 31.01.2021 становить 95 770, 17 грн.
Вищевказані податкові повідомлення-рішення та вимога надсилалися ОСОБА_1 , що підтверджено матеріалами справи (а.с. 19 - 21).
Згідно ч.1 ст.67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Порядок адміністрування податків і зборів визначають положення Податкового кодексу України.
Відповідно до п.п. 16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
У статті 36 Податкового кодексу України визначено обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи (пункт 36.1). Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором (пункт 36.2).
Згідно пункту 162.1 статті 162 Податкового кодексу України платниками податку на доходи фізичних осіб є: фізична особа-резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.
Статтею 163 Податкового кодексу України встановлено, що об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України. Об`єктом оподаткування нерезидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід з джерела його походження в Україні; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).
Підпункт "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Кодексу (в редакції станом на 01.01.2017) визначає, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається, дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу), зокрема у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.
У пункті 167.1 статті 167 Податкового кодексу України вказано, що ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.
Пунктом 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України встановлено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.
Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу. Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України У разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.
При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов`язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування - тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.
Як вже зазначено судом, підпункт "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Кодексу визначає, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається, дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу), зокрема у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.
Проте в матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження вручення АТ "Укрсиббанк" ОСОБА_1 відповідного повідомлення про анулювання (прощеного) боргу.
Крім того, апеляційний суд зазначає, що позивач не надав суду належних доказів прощення відповідачу банком боргу в розмірі основного тіла кредиту, що є підставою для нарахування податкових зобов`язань. 
Так, у листі УкрСиббанку від 4 липня 2018 року № 14-2-00/32272 та Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих само зайнятими працівниками, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи за 1 квартал 2016 року зазначено про суму нарахованого доходу 392205, 83 грн та зазначено , що такий є додатковим благом. Однак, на даному документі не вказано, що саме це є (основне тіло кредиту, відсотки, тощо).
Зважаючи на положення статті 67 Конституції України, приписи п. 36.1 ст. 36, п. 37.2 ст. 37, абзацу "д" п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України суд вважає, що сам факт наявності у відповідача об`єкта оподаткування без дотримання порядку сплати податку, не може свідчити про правомірність дій позивача щодо визначення суми грошового зобов`язання.
Отже, оскільки позивачем не доведено правомірність визначення сум грошового зобов`язання, яке заявлено до стягнення в судовому порядку, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову.
На підставі викладеного, колегія суддів, вважає, що суд правильно встановив фактичні обставини справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Враховуючи, що апеляційний суд залишає в силі рішення  суду першої інстанції, то в силу вимог частини шостої статті 139 КАС України судові витрати новому розподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2021 року – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	О. О. Большакова 	
судді	 	В. С. Затолочний 	
 	 	В. Я. Качмар  	
Повне судове рішення складено 03.03.2022.