П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

__________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

08 лютого 2022 р.	м.Одеса	Справа № 540/2165/21	
Головуючий в 1 інстанції: Дубровна В.А.
          П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Домусчі С.Д.
суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,
за участю секретаря судового засідання – Тутової Л.С.
апелянта – Яриги Олега Володимировича
представника Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області – Бейліна К.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки України в особі Голови Баканова Івана Геннадійовича, Управління Служби безпеки України в Херсонській області в особі начальника Криворучка Сергія Миколайовича, Управління Служби безпеки України в Сумській області в особі начальника - Григоренко Руслана Володимировича, Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області в особі начальника Лазаревої Зінаїди Тимофіївни про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:
Позивач - ОСОБА_1 звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом до Служби безпеки України в особі Голови Баканова Івана Геннадійовича, Управління Служби безпеки України в Херсонській області в особі начальника Криворучка Сергія Миколайовича, Управління Служби безпеки України в Сумській області в особі начальника - Григоренко Руслана Володимировича, Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, в якому просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність голови Служби безпеки України по невиконанню своїх обов`язків щодо невжиття заходів для забезпечення соціальних гарантій військовослужбовця Служби безпеки України полковника ОСОБА_1 при звільненні з військової служби за наказом № 810-ос від 22.08.2015 року при виданні наказу 02.04.2021 р. № 440-ос/дск;
- визнати протиправною бездіяльність начальника Управління Служби безпеки України в Херсонській області та Управління Служби безпеки України в Сумській області щодо не оформлення та не подання документів до Головного Управління Пенсійного фонду в Херсонській області для поновлення та призначення полковнику ОСОБА_1 пенсії по вислузі років станом на дату звільнення, а саме довідок станом на 08.09.2015 року, станом на 01.03.2018 року, 05.03.2019 року, 29.07.2020 року, за період з 25.01.2020 року по 02.04.2021 року з урахуванням звільнення з військової служби з 22.08.2015 року по наказу № 440-ос від 02.04.2021 року з основних і додаткових видів грошового забезпечення, розрахованих згідно з постановою Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 року "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України № 2262-ХІІ від 09.04.1992 року "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб", статті 9 Закону України №2011-XII від 20.12.1991 року "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
- зобов`язати голову Служби безпеки України спільно з Управлінням Служби безпеки України в Херсонській області та Управлінням Служби безпеки України в Сумській області підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області нові довідки про розмір грошового забезпечення полковника ОСОБА_1 по посаді начальника відділу для поновлення та призначення пенсії по вислузі років станом на дату звільнення, а саме довідки станом на 08.09.2015 року, станом на 01.03.2018 року, станом на 05.03.2019 року, станом на 29.07.2020 року, станом з 25.01.2020 року по 02.04.2021 року з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення, розрахованих згідно з постановою Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 року "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України № 2262-ХІІ від 09.04.1992 року "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб", статті 9 Закону України № 2011-ХІІ від 20.12.1991 року "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" за всіма складовими встановленими до 22.08.2015 року для проведення 01.04.2019 перерахунку основного розміру його пенсії.
- зобов`язати Головне Управління Пенсійного Фонду України в Херсонській області  провести поновлення виплати пенсії з 01.03.2018 року, призначення пенсії по вислузі років з урахуванням всіх складових грошового забезпечення, перерахунку розміру пенсії по вислузі років полковнику ОСОБА_1 за довідками Служби безпеки України та Управління Служби безпеки України в Херсонській області за складовими на дату звільнення з військової служби з 08.09.2015 року, довідками станом саме на 08.09.2015 року, станом на 01.03.2018 року, станом на 05.03.2019 року, станом 29.07.2020 року, за період з 25.01.2020 року по 02.04.2021 року з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення, розрахованих згідно з постановою Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 року "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України № 2262-ХІІ від 09.04.1992 року " Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб", статті 9 Закону України № 2011-ХІІ від 20.12.1991 року "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" включно, з урахуванням 100 % суми підвищення пенсії за період з 05.03.2019 до 03.09.2019 включно.
В обґрунтування позовних вимог, позивач посилався на те, що 02.04.2021 року головою Служби безпеки України був виданий наказ № 440-ос, відповідно до якого ОСОБА_1 вважається таким, що звільнений з військової служби в Службі безпеки України за наказом № 810-ос від 22.08.2015року та виключений зі списків особового складу УСБУ в Херсонській області наказом № 624-ос від 08.09.2015 року. При цьому, позивач вказував, що 22.08.2015 року головою СБ України його було звільнено з військової служби та 08.09.2015 року т.в.о. начальника УСБУ в Херсонській області виключено із списків особового складу Управління. У 2016 році Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області позивачу була призначена пенсія за вислугу років як особі, яка звільнена з органів Служби безпеки України по посаді начальника відділу. В подальшому, по заяві позивача  виплата пенсії була призупинена з 01.05.2018 року у зв`язку зі змінами обставин та після ознайомлення із наказом СБУ №440-ос від 02.04.2021 року позивач звернувся до СБУ та його територіальних органів із заявою щодо підготовки та направлення документів до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, та із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області для поновлення виплати пенсії. Натомість СБУ взагалі не відповіло на його заяву, УСБУ в Херсонській області запропонувало самостійно звернутись до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області для вирішення питань з пенсійного забезпечення, УСБУ в Сумській області повідомило про відсутність документів необхідних для подання до пенсійного органу, а Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, у встановлений законом строк так і не прийняло рішення щодо відновлення виплати пенсії з урахуванням її підвищення з 2015 року по 2021 рік. 
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2021 року, ухваленим в письмовому проваджені за правилами спрощеного позовного провадження, відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
          Не погоджуючись із зазначеними судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
          В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що авторозподіл справи був проведений з порушенням норм КАС України, оскільки справа була повторно розподілена між суддями, оскільки головуючий суддя Гомельчук С.В. перебував у відпустці, а суддею Войтович І.І. був задоволений самовідвід. 
Також апелянт зазначає про протиправність розгляду справи в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження.
Зазначаючи про невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам, апелянт вказує на те, що суд першої інстанції не дотримався принципів адміністративного судочинства; не надав оцінку використання відповідачами своїх повноважень з метою, з якої ці повноваження були надані законом; надав перевагу доказам, які не мають суттєвого значення для справи; офіційно не з`ясував всі обставини справи; не обґрунтував свої висновки  нормами матеріального права.
Управління Служби безпеки України в Херсонській області, Управління Служби безпеки України в Сумській області, Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області надали відзиви на апеляційну скаргу, в яких, з посиланням на безпідставність доводів апеляційної скарги, та з посиланням на доводи, які узгоджуються із висновками суду першої інстанції, просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.
Служба безпека України своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.
Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Суд встановив, що ОСОБА_1 на час звернення до суду проходив військову службу в органах Служби безпеки України, а саме в Управлінні СБУ в Сумській області. 
У 2015 році наказом Голови СБУ № 810-ос від 22.08.2015 року ОСОБА_1 звільнений з військової служби за п.п. "б" п. 48 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, а наказом УСБУ в Херсонській області №624-ос від 08.09.2015 року ОСОБА_1 виключений із списків особового складу Управління в запас Збройних сил України.
09.09.2015 року, згідно з протоколом за пенсійною справою № 2102005327 (СБУ), ОСОБА_1 , як особі, яка звільнена з органів СБ України, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області з 09.09.2015 року призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ (т. 1 а.с. 122-124).
04.04.2018 року на виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 23.03.2018 у справі № 821/3195/15-а, наказом Голови СБУ №424-ОС, ОСОБА_1 поновлений на військовій службі в СБУ, а саме у розпорядженні начальника УСБУ в Херсонській області.
01.05.2018 року згідно атестату ГУ ПФУ в Херсонській області про зняття з обліку №170 ОСОБА_1 припинена виплата пенсії по причині зарахування на військову службу, пенсія виплачена до 30.04.2018 р. (т. 1 а.с. 133).
У подальшому, 25.01.2020 року наказом Голови СБУ № 83-ос ОСОБА_1 призначений на посаду начальника 2 відділу головного відділу ЗНД УСБУ в Сумській області та наказом Голови СБУ № 907-ос/дск від 16.07.2020 року виведений у розпорядження начальника вказаного Управління.
11.02.2021 наказом Голови СБУ № 161-ОС/дск "По особовому складу" полковника ОСОБА_1 , який перебував у розпорядженні начальника Управління СБУ в Сумській області за посадою начальника відділу (полковник), призначено за підпунктом "б" пункту 44 Положення № 1262 консультантом начальника управління (полковник).
02.04.2021 відповідно до Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, на виконання постанови Верховного Суду від 18.02.2021 та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.03.2021 у справі № 821/3195/15-а, головою СБУ видано наказ № 440-ос/дск, пунктом 5 якого передбачено - вважати   ОСОБА_1 таким, що звільнений з військової служби в СБУ наказом № 810-ос від 22.08.2015 та виключений зі списків особового складу згідно з наказом УСБУ в Херсонській області № 624-ос від 08.09.2015. (т. 1 а.с. 169).
08.04.2021 р. позивач звернувся з заявою до Голови СБУ, якою просив вважати, дану заяву, як заяву про скоєння злочину високопосадовими службовими особами СБ України та суддів Верховного Суду та Шостого апеляційного адміністративного суду для вжиття заходів згідно до компетенції, а також просив наказ Голови СБ України №440-ОС/ДСК від 02.04.2021р. скасувати, оскільки він є незаконним (т. 1 а.с. 8).
09.04.2021 р. позивач звернувся до керівника УСБУ в Херсонській області з заявою терміново підготувати та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області повний пакет відповідних документів для призначення, нарахування та виплати йому пенсії за вислугу років у зв`язку з виданням Головою СБ України наказу №440-ОС/ДСК від 02.04.2021року та з метою неухильного забезпечення соціальних гарантій військовослужбовця (т. 1 а.с. 12).
28.04.2021 р. начальник УСБУ в Херсонській області листом № 71/Я-120/Я-121/60 повідомив позивача про те, що діючим пенсійним законодавством України не передбачено повторне оформлення пенсії у разі призупинення її виплати, з метою поновлення виплати пенсії, призначеної у 2015 році та призупиненої у квітні 2018 року, йому необхідно звернутись із відповідною заявою до Головного управління ПФУ в Херсонській області. При цьому, вказав, що складання та видача довідок про грошове забезпечення військовослужбовців СБУ не передбачено ні Постановою КМУ № 704 від 30.08.2017 р., ні наказом ЦУ СБУ № 515/дск від 10.04.2018 р. (т. 1 а.с. 12 - зворот).
14.05.2021 року позивач звернувся до керівника УСБУ в Херсонській області з заявою щодо оновлених довідок про розмір грошового забезпечення станом на дату звільнення з військової служби за наказами голови СБ України №810-ос від 22.08.2015 року, т.в.о. начальника УСБУ в Херсонській області №624-ос від 08.09.2015 року з 22.08.2015 року за всіма складовими грошового забезпечення та в встановлених процентах, з урахуванням правильно встановленого розміру грошового забезпечення за всіма складовими (премії, надбавок, вислуги років тощо.), оновленої довідки про розмір грошового забезпечення з 01.03.2018 р. з 05.03.2019 р. за всіма складовими грошового забезпечення встановленого позивачу станом на 22.08.2015 року з урахуванням процентів, довідку про вислугу років станом на 22.08.2015 року, як в календарному так і пільговому обчисленні, посилаючись на Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", статті 9 ЗУ "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Постанови КМУ №103 від 21.02.2018 р. у зв`язку з підвищенням сум грошового забезпечення, що визначені станом на 1 березня 2018 року відповідно до Постанови КМУ №704 від 30.07.2017 р., інших нормативно-правових актів (т. 1 а.с. 14).
09.04.2021 р. позивач звернувся до керівника УСБУ в Сумській області з заявою терміново підготувати та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області повний пакет відповідних документів для призначення, нарахування та виплати йому пенсії по вислузі років у зв`язку з виданням Головою СБ України наказу №440-ОС/ДСК від 02.04.2021року, з метою неухильного забезпечення соціальних гарантій військовослужбовця (т. 1  а.с. 13 - зворот).
07.05.2021 р. начальник УСБУ в Сумській області листом № 68/Я-87/199/2 повідомив позивача про те, що у відповідності до наказу Голови СБ України від 02.04.2021 №440- ОС/ДСК, виданого відповідно до Положення про проходження військової служби військовослужбовцями СБУ та на виконання постанов Верховного Суду від 18 лютого 2021 року, Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2021 року у справі №821/3195/15-а, полковника ОСОБА_1 вважати таким, що звільнений з військової служби у Службі безпеки України згідно з наказом Голови Служби безпеки України від 22 серпня 2015 року №8Ю-ОС та виключений зі списків особового складу згідно з наказом начальника Управління Служби безпеки України в Херсонській області від 08 вересня 2015 року №624-ОС. На підставі вимог Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", Постанови Кабінету Міністрів України від 30.01.2007 №3-1 "Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", у Управління СБ України в Сумській області відсутні підстави для підготовки та подання до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області документів для призначення йому пенсії (т. 1  а.с. 13).
22.04.2021 р. позивач звернувся до ГУ ПФУ в Херсонській області з заявою, якою повідомив про те, що перебуває на обліку у управлінні пенсійного забезпечення військовослужбовців, як пенсіонер Служби безпеки України на підставі подання управління СБ України в Херсонській області від 29.01.2016 року №71/22/3-559, та якому  нараховувалось та сплачувалось пенсійне забезпечення з вересня 2015року та на підставі його заяви було зупинене з 01.05.2018 року, у зв`язку з поновленням на військовій службі. Наказом Голови СБУ № 440-ОС/дск від 02.04.2021року встановлено, що ОСОБА_1 вважаються звільненим з військової служби з СБ України наказом №810-ос від 22.08.2015  року та виключений зі списків особового складу наказом УСБУ в Херсонській області №624-ос від 08.09.2015 року, у зв`язку з чим просить поновити йому нарахування та виплату пенсійного забезпечення з 01.05.2018 року за умов його перерахування у відповідності до нормативно-правових документів щодо пенсійного забезпечення, за усіма складовими грошового забезпечення (основного та додаткового), яке військовослужбовець отримував на момент звільнення з військової служби та з урахуванням відповідного збільшення його розміру за цей період (т. 1 а.с. 9 - зворот).
12.05.2021 ГУ ПФУ в Херсонській області повідомило позивача про те, що з урахуванням вимог статті 2 та пункту "б" статті 50 Закону України № 2262-ХІІ від 09.04.1992 року виплату пенсії буде поновлено не раніше того дня, по який йому сплачено грошове забезпечення. Оскільки за повідомленням УСБУ в Херсонській області, у період з лютого 2020 року по квітень 2021 року ОСОБА_1 проходить службу в УСБУ в Сумській області, Головним управлінням надіслано відповідний запит до УСБУ в Сумській області.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідачів щодо не оформлення та не подання до ГУ Пенсійного фонду України в Херсонській області документів для поновлення та призначення пенсії за вислугу років станом на дату звільнення з військової служби 08.09.2015 року, з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення, розрахованих до вимог чинного законодавства, за всіма складовими, для проведення перерахунку основного розміру пенсії, а обов`язком ГУ ПФУ в Херсонській області провести поновлення виплати пенсії з 01.03.2018 року та її призначення за довідками Служби безпеки України в Херсонській області, Управління Служби безпеки України в Сумській області, з урахуванням 100 % суми підвищення пенсії за період з 05.03.2019 р. до 03.09.2019 р. включно, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що право на пенсійне забезпечення, мають особи, які звільнені з військової служби, але не раніше того дня, по який їм сплачено грошове забезпечення, враховуючи те що днем звільнення з військової служби в запас або у відставку вважається день, з якого їх наказом виключено зі списків особового складу, зокрема Служби безпеки України. При цьому, суд першої інстанції враховував і те, що орган, що призначає пенсії, розглядає питання про відновлення виплати раніше призначеної пенсії при зверненні особи з відповідною заявою та необхідними для відновлення раніше призначеної пенсії документами та за результатами їх розгляду приймає відповідне рішення, а відповідно до фактичних обставин справи до 26.07.2021 року позивач не набув права на відновлення раніше призначеної пенсії та на її перерахунок, оскільки продовжував проходити військову службу в органах СБУ.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до пункту 6 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на призначення пенсії за вислугою років регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ з наступними змінами та доповненнями (надалі - Закон №2262-ХІІ).
Так,  Закон №2262-ХІІ передбачає, що законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів ( абзац 1 статті 1-1 Закону).
Абзацом 1 ст. 1-2 Закону №2262-ХІІ встановлено, що право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби).
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 2 Закону №2262-ХІІ,  військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби. Пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі повторного прийняття їх на військову службу до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державної спеціальної служби транспорту, службу до Національної поліції, Служби судової охорони, органів та підрозділів цивільного захисту, податкової міліції та Державної кримінально-виконавчої служби України виплата пенсій на час їх служби припиняється. При наступному звільненні із служби цих осіб виплата їм пенсій здійснюється з урахуванням загальної вислуги років на день останнього звільнення. 
За приписами ст. 10 Закону №2262-ХІІ призначення і виплата пенсій особам, зазначеним у статті 1-2 цього Закону, здійснюються органами Пенсійного фонду України. 
Відповідно до абз. 1 п. «а» ст. 12 Закону №2262-ХІІ, пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби , зокрема, з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки і більше.
Також, відповідно до п. «б» ст. 50 Закону №2262-ХІІ, пенсії відповідно до цього Закону призначаються особам офіцерського складу які мають право на пенсію за цим Законом відповідно до пунктів "а", "в" статті 12 цього Закону, - з наступного дня після звільнення їх зі служби, але не раніше того дня, по який їм сплачено грошове забезпечення. 
Згідно з ч. 3 ст. 43 Закону №2262-ХІІ пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
За приписами ч. 18 ст. 43 Закону №2262-ХІІ у разі якщо на момент призначення або виплати пенсії відбулася зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення та/або були введені для зазначених категорій осіб нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, пенсія призначається з урахуванням таких змін та/або нововведень, а призначена пенсія підлягає невідкладному перерахунку.
Частиною 3 ст. 51 Закону №2262-ХІІ  встановлено, що перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.
Частиною 1 ст. 63 Закону №2262-ХІІ встановлено, що перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.
Також, ч. 2 ст. 63 Закону №2262-ХІІ  встановлено, що якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.
Відповідно до ч. 4 ст. 63 Закону №2262-ХІІ, усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Відповідно до ч. 3 ст. 2 Закону України від 25.03.92 №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу», закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України. 
Порядок проходження військової служби за контрактом особами офіцерського складу, сержантського і старшинського складу, рядового складу Служби безпеки України (далі - військовослужбовці Служби безпеки України), виконання ними військового обов`язку в запасі та особливості проходження військової служби в особливий період визначено Положенням про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженим Указом Президента України № 1262/2007 від 27.12.2007 р., абзацом 2 пункту 68 якого встановлено, що днем звільнення військовослужбовців Служби безпеки України з військової служби в запас або у відставку вважається день, з якого їх наказом виключено зі списків особового складу Служби безпеки України. 
Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону № 2262-ХІІ, крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, регулює Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»  затверджений постановою правління Пенсійного Фонду України від 30.01.2007 р. № 3-1 (надалі - Порядок № 3-1).
Відповідно до абз. 2 п. 4 Порядку № 3-1, заява про припинення виплати пенсії у зв`язку з виїздом за кордон, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні тощо, подається пенсіонером, або його законним представником особисто до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання. 
За приписами п. 14 Порядку № 3-1 орган, що призначає пенсії, розглядає питання про призначення пенсії або про відновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою. Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший і поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсії, при поданні заявником всіх необхідних документів. Заяви осіб про призначення, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі обліку заяв про призначення пенсії згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (додаток 3).
Згідно з пунктом 17 Порядку № 3-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії документами орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії або про відмову в призначенні, переведенні з одного виду пенсії на інший та відновленні раніше призначеної пенсії. 
Відповідно до п. 18 Порядку № 3-1, рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії оформляється розпорядженням органу, що призначає пенсії. 
          Апеляційний суд, як і суд першої інстанції, зазначає, що системний аналіз вказаних норм законодавства свідчить про те, що право на пенсійне забезпечення, мають особи, які звільнені з військової служби, але не раніше того дня, по який їм сплачене грошове забезпечення. При цьому, днем звільнення військовослужбовців Служби безпеки України з військової служби в запас або у відставку вважається день, з якого їх наказом виключено зі списків особового складу Служби безпеки України. При цьому, орган, що призначає пенсії, розглядає питання про відновлення виплати раніше призначеної пенсії при зверненні особи з відповідною заявою та необхідними для відновлення раніше призначеної пенсії документами та за результатами їх розгляду приймає відповідне рішення.
Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Суд першої інстанції правильно зазначив, що гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.
Таким чином, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Апеляційний суд зауважує, що суд реалізує повноваження стосовно надання правового захисту лише у разі встановленого факту порушення прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулась до суду, що зумовлює необхідність їх відновлення належним способом у тій мірі, у якій вони порушені. Зміст вимог адміністративного позову, як і, відповідно, зміст рішення, має виходити з потреби захисту саме порушених прав, свобод та інтересів у цій сфері.
Матеріалами справи підтверджений та доводами апеляційної скарги не спростований той факт, що на час звернення апелянта до очільників Управління Служби безпеки України в Херсонській та Сумській областях із заявами щодо підготовки та направлення до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області документів для поновлення та призначення апелянту пенсії за вислугу років з урахуванням звільнення з військової служби з 22.08.2015 р. наказом № 440-ос від 02.04.2021 р., для проведення перерахунку основного розміру пенсії, апелянт перебував у списках особового складу УСБУ в Сумській області та отримував грошове забезпечення. Вказаний факт підтверджений довідкою УСБУ в Сумській області від 18.09.2021 р. № 280 (т. 1  а.с. 146).
Також, відповідно до матеріалів справи, 26.07.2021 року на виконання наказу Голови СБУ № 440-ос/дск від 02.04.2021 (зі змінами, внесеними наказом Голови СБУ № 569-ос/дск від 30.04.2021), наказом УСБУ в Сумській області № 222-ос/дск апелянт виключений зі списків особового складу УСБУ в Сумській області з 26.07.2021 року.
Про вказані обставини апелянт був обізнаний, що підтверджено його заявою від 07.06.2021 р., поданою до Головного управління ПФУ в Херсонській області про призупинення виплати пенсії (т. 1  а.с. 132) та на підставі якої було припинено йому виплату пенсії (атестат про зняття з обліку № 215) (т. 1  а.с. 132 - зворот).
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що до 26.07.2021 року апелянт не набув права на відновлення виплати раніше призначеної пенсії та на її перерахунок, відповідно до приписів Закону № 2262-ХІІ, оскільки після видання наказу Голови СБУ № 440-ос/дск від 02.04.2021 (зі змінами, внесеними наказом Голови СБУ № 569-ос/дск від 30.04.2021) він продовжував проходити військову службу в органах СБУ та отримував грошове забезпечення до 26.07.2021 року.
Таким чином,  апеляційний суд дійшов висновку, що встановлені  судом першої інстанції фактичні обставини справи беззаперечно свідчать про необґрунтованість позовних вимог апелянта в частині визнання протиправною бездіяльності голови Служби безпеки України по невиконанню своїх обов`язків щодо невжиття заходів для забезпечення соціальних гарантій військовослужбовця Служби безпеки України полковника ОСОБА_1 при звільненні з військової служби за наказом № 810-ос від 22.08.2015 року при виданні наказу 02.04.2021 р. № 440-ос/дск. Доводи апеляційної скарги не спростовують  зазначених висновків суду першої інстанції.
Також, апеляційний суд погоджується із зауваженням суду першої інстанції про те, що зі змісту позову вбачається, що оскаржувану бездіяльність голови Служби безпеки України  апелянт фактично пов`язує з протиправністю видання наказу 02.04.2021 р. № 440-ос/дск, що підтверджується також заявою ОСОБА_1 від 08.04.2021 р., в якій апелянт просить Голову СБУ вважати заявою про скоєння злочину високопосадовими службовими особами СБ України та суддів Верховного Суду та Шостого апеляційного адміністративного суду для вжиття заходів згідно до компетенції, а також в якій просить наказ Голови СБ України №440-ОС/ДСК від 02.04.2021р. скасувати, оскільки він є незаконним (т. 1  а.с. 8). 
Оскільки правомірність видання наказу Голови СБ України №440-ОС/ДСК від 02.04.2021р. та сам наказ не є предметом спору в цій справі, апеляційний суд, в силу приписів ч. 5 ст. 308 КАС України, відхиляє усі доводи апеляційної скарги, які стосуються саме цього наказу.
Також апеляційний суд вважає  правильними висновки суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог, заявлених до очільників Управління Служби безпеки України в Херсонській області та Управління СБУ в Сумській області щодо підготовки та направлення до ГУ ПФУ в Херсонській області документів для поновлення та призначення апелянту пенсії по вислугу років з урахуванням звільнення з військової служби з 22.08.2015 р. наказом № 440-ос від 02.04.2021 р. для проведення 01.04.2019 р. перерахунку основного розміру пенсії. При цьому апеляційний суд  повторює, що до 26.07.2021 року апелянт перебував на службі в органах СБУ та отримував грошове забезпечення, а виплата раніше призначеної пенсії були призупинена, внаслідок чого вказаних відповідачів були відсутні підстави на вимогу апелянта готувати та направляти до ГУ ПФУ в Херсонській області будь-які документи для поновлення та в подальшому для перерахунку пенсії за вислугу років з урахуванням звільнення апелянта, як відбулось у зв`язку із виконанням судових рішень Верховного Суду та Шостого апеляційного адміністративного суду.
Щодо вимог позивача в частині зобов`язання голову Служби безпеки України спільно з Управлінням Служби безпеки України в Херсонській та Сумській областях підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області нові довідки про розмір грошового забезпечення полковника ОСОБА_1 по посаді начальника відділу для поновлення та призначення пенсії по вислузі років станом на дату звільнення, а саме довідки станом на 08.09.2015 р., 01.03.2018 р., 05.03.2019 р., 29.07.2020 р., з 25.01.2020 р. по 02.04.2021 р., з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення, розрахованих згідно з Постановою КМУ №704 від 30.08.2017р., відповідно до вимог ст. ст. 43 і 63 Закону України №2262-ХІІ від 09.04.1992 р., ст. 9 Закону України №2011-ХІІ від 20.12.1991р. за всіма складовими встановленими до 22.08.2015р. для проведення 01.04.2019 р. перерахунку основного розміру пенсії апелянта, то апеляційний суд, як і суд першої інстанції зазначає, що вказані вимоги є передчасними, а тому саме з цих підстав не підлягають задоволенню. Доводи апеляційної скарги вказаних висновків суду  не спростовують.
Також,  доводи апеляційної скарги, не спростовують висновки суду першої інстанції  і про те, що право на отримання оновленої довідки про розмір грошового забезпечення апелянта для перерахунку пенсії, виникає лише після поновлення виплати пенсії з 27.07.2021 року, та з урахуванням Постанови КМУ № 704 та висновків, зроблених у рішенні Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі № 160/8324/19 (зразкова справа) від 17.12.2019 року.
Відповідно до матеріалів справи, зокрема витягів з матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 , з 09.09.2015 року апелянту була призначена пенсія за вислугу років на підставі грошового атестату № 63 від 08.09.2015 року та довідки про додаткові види грошового забезпечення ОСОБА_1 для обчисленні пенсії від 08.09.2015 р.
Оскільки 19.04.2018 року розмір пенсії апелянта був перерахований з 01.01.2018 року згідно з пунктами 1, 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» та на підставі довідки Управління СБУ в Херсонській області від 10.04.2018  року №1Ч/А-2102005327 з суми грошового забезпечення 13383,50 грн., суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для  задоволення позовної вимоги про зобов`язання надати довідки про грошове забезпечення апелянта станом на 08.09.2015 року та 01.03.2018 року.
Також апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення вимоги позивача в частині зобов`язання Головного управління ПФУ в Херсонській області провести поновлення виплати пенсії з 01.03.2018 року, призначення пенсії по вислузі років з урахуванням всіх складових грошового забезпечення, перерахунку розміру пенсії по вислузі років позивача згідно довідок Служби безпеки України та Управління Служби безпеки України в Херсонській області за складовими на дату звільнення з військової служби з 08.09.2015 року, станом на 08.09.2015 року, на 01.03.2018 року, на 05.03.2019 року, 29.07.2020 року, за період з 25.01.2020 року по 02.04.2021 року з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення, розрахованих згідно з Постановою Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України № 2262-ХІІ від 09.04.1992 року «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб», статті 9 Закону України № 2011-ХІІ від 20.12.1991 року «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» включно, з урахуванням 100 % суми підвищення пенсії за період з 05.03.2019 року до 03.09.2019 року включно. 
При цьому апеляційний суд зазначає, що, вчинення пенсійним органом дій з відновлення виплати апелянту пенсії з 01.03.2018 року  суперечить нормам Закону № 2262-ХІІ, оскільки 04.04.2018 року, на виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 23.03.2018  року у справі № 821/3195/15-а, апелянт був поновлений на військовій служби в СБУ та з 01.05.2018 року апелянту було припинено виплату пенсії, а право на відновлення виплати пенсії апелянт набув лише з 27.07.2021 року.
Оскільки усі заявлені апелянтом позовні вимоги обґрунтовані одними і тими ж підставами, зокрема прийняттям СБУ наказу №440-ос від 02.04.2021 року та наслідками прийняття такого наказу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що вимоги, заявлені до пенсійного органу є передчасними, а тому не підлягають задоволенню саме з цих підстав.
Апеляційний суд, як і суд першої інстанції, зазначає, що відповідно до матеріалів справи, під час розгляду даної справи, апелянт 02.08.2021 року повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області з заявою про поновлення/перерахунок пенсії та після отримання від Управління Служби безпеки України в Сумській області листа від 13.09.2021 р. № 5893 (т. 1 а.с. 185) щодо виключення апелянта із списків особового складу Управління СБУ в Сумській області з 26.07.2021 року та отримання ним грошового забезпечення по 26.07.2021 року, протоколом ГУ ПФУ в Херсонській області від 27.09.2021 року по пенсійній справі № 2102005327 (СБУ) апелянту з 27.07.2021 року поновлено виплату пенсії за вислугу років, встановлено розмір пенсії 9368 грн. 45 коп. (т. 1 а.с. 185 - зворот). Оскільки зазначені акти індивідуальної дії не були  предметом спору в цій справі, то суд першої інстанції правильно обмежився лише констатацією факту їх наявності.
          Стосовно доводів щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права, апеляційний суд зазначає таке.
          Доводи апеляційної скарги щодо проведення автоматичного розподілу справи з порушеннями норм КАС України не знайшли свого підтвердження.
Так, після надходження до суду першої інстанції адміністративного позову 17.05.2021 року в результаті автоматичного розподілу судової справи між суддями був визначений головуючий суддя Гомельчук С.В. (т. 1 а.с. 15). Протокол розподілу судової справи відповідає вимогам ч.ч. 16, 17 ст. 31 КАС України.
Ухвалою суду першої інстанції від 20.05.2021 року адміністративний позов був повернутий позивачеві (т.1 а.с. 16-18).
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від  13.07.2021 року була скасована ухвала Херсонського окружного адміністративного суду від 20.05.2021 року, а справа направлена на розгляд Херсонському окружному адміністративному суду (т. 1 а.с. 38-43).
28.07.2021 року, відповідно до протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду  визначений головуючий суддя Гомельчук С.В. (т. 1 а.с. 48). Протокол передачі судової справи раніше визначеному складу суду відповідає вимогам ч.ч. 16, 17 ст. 31 КАС України, п. 2.3.38 Засад використання автоматизованої системи документообігу Херсонського окружного адміністративного суду.
Також, відповідно до протоколу повторно автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.07.2021 року головуючим у справі був визначений суддя Войтович І.І. (т. 1 а.с. 49), що відповідає приписам  ч. ч. 14, 16, 17 ст. 31 КАС України та п. 2.3.47 Засад використання автоматизованої системи документообігу Херсонського окружного адміністративного суду.
Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 29.07.2021 року була задоволена заява судді Войтовича І.І. про самовідвід (а.с. 51-52), та відповідно до  протоколу повторно автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.08.2021 року головуючим у справі був визначений суддя Дубровна В.А., що відповідає приписам  ст. ст. 31, 40, 41 КАС України та  п. 2.3.30 Засад використання автоматизованої системи документообігу Херсонського окружного адміністративного суду.
Також апеляційний суд відхиляє доводи апелянта стосовно протиправності розгляду справи в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження.
Так, ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 06.08.2021 року відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 та визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). При  цьому суд першої інстанції відмовив у задоволені клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження за участі сторін (викликом їх до суду) або в порядку загального провадження.
Відповідно до мотивувальної частини ухвали Херсонського окружного адміністративного суду від 06.08.2021 року, відмовляючи у задоволенні клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження за участі сторін (викликом їх до суду) або в порядку загального провадження, суд першої інстанції  врахував, що справа не віднесена до переліку  справ, які підлягають розгляду виключно за правилами  загального позовного провадження, та є справою незначної складності.
Висновки суду першої інстанції щодо віднесення справи до справ незначної складності  відповідають вимогам  п. 3 та п. 6 ч. 6 ст. 12 КАС України. 
За таких обставин, апеляційний суд  погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у цій справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи. Таким чином, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги з цього приводу.
При цьому, апеляційний суд, як і суд першої інстанції, зазначає, що практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Україною на підставі Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" від 17 липня 1997 року №475/97-ВР (далі - Конвенція) свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 8 грудня 1983 року у справі "Ахеn v. Germany", заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року "Varela Assalino contre le Portugal", заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСІІЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Заявник (в одній із зазначених справ) не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.
В апеляційній скарзі не наведено доводів, які б надали апеляційному суду можливість дійти висновку щодо необхідності розгляду судом першої інстанції цієї справи у відкритому судовому засіданні, та спростували висновки суду першої інстанції про те, що доводи, на які позивач посилається у позовній заяві є такими, що не доводять суду необхідності розгляду даної справи за правилами загального позовного провадження, а предмет спору та його доказування не вимагає проведення судового засідання.
Інші доводи апеляційної скарги щодо невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, не дотримання принципів адміністративного судочинства, не надання оцінки використання відповідачами своїх повноважень з метою, з якої ці повноваження були надані законом, щодо безпідставного надання переваги доказам, які не мають суттєвого значення для справи, щодо не з`ясування всіх обставин справи, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи. А доводи  апелянта  щодо не обґрунтування судом першої інстанції своїх висновків  нормами матеріального права, спростовані змістом мотивувальної частини оскаржуваного рішення суду першої інстанції.
Стосовно інших посилань апеляційної скарги апеляційний суд зазначає, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Крім того, апеляційним судом враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Доводи апеляційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції. У ній також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки судом першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведеного аргументу.
Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду - без змін.
          Керуючись ст. ст. 19, 46, 55, 92 Конституції України, ст. ст. 2-12, 72-78, 242, 257, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2021 року у справі №540/2165/21 – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, за наявності яких постанова апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Враховуючи введення на території України воєнного стану
повний текст судового рішення складений 30.03.2022 року.

Головуючий суддя 	 	Домусчі С.Д.	
Судді	    	Семенюк Г.В.    Шляхтицький О.І.