ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

21 грудня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/9639/21	
                                                                                Суддя І інстанції – Ільков В.В.

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Чепурнова Д.В. (доповідач),
                               суддів:  Мельника В.В., Сафронової С.В.,     
за участю секретаря судового засідання Ліненко А.О. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі апеляційну скаргу  Головного управління ДПС у Дніпропетровській області 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2021 року у справі  за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю  «Транспортна компанія «Дніпротранснафта»  до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, - 

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Транспортна компанія «Дніпротранснафта» звернулося до суду з вищевказаним позовом в якому просило визнати протиправними та скасувати :
- податкове повідомлення-рішення №0074590721 від 24.05.2021р. про зменшення розміру від`ємного значення суми ПДВ на 2848300,00 гривень;
- податкове повідомлення-рішення №0074580721 від 24.05.2021р. про зменшення суми податкового зобов`язання з ПДВ на суму 318138,00 гривень та зменшення суми податкового кредиту на суму 264976,00 гривень;
- податкове повідомлення-рішення №0074560721 від 24.05.2021р. про застосування штрафу в розмірі 113103,50 гривень;
- податкове повідомлення-рішення №0074540721 від 24.05.2021р. про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств у розмірі 13913176,50 гривень. 
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на безпідставність висновків податкового органу щодо не встановлення факту реальності господарських операцій із зазначеними в акті перевірки контрагентами,   враховуючи той факт що податковим органом не було взято до уваги наявність усіх первинних документів що підтверджують реальність вказаних операцій.   Крім того позивач не може нести відповідальність за дотримання податкової дисципліни своїми контрагентами та третіми особами.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2021 року позов задоволено.
Не погодившись з прийнятим рішенням  ГУ ДПС у Дніпропетровській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило рішення суду скасувати та прийняти нове рішення яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вказує на нереальність господарських операцій , що зафіксовані у акті перевірки.  Під час ухвалення рішення судом не враховані наступні вимоги: необхідність підтвердження господарських операцій  первинними документами визначена п. 1.2 ст. 1, п. 2.1 ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом   Міністерства фінансів України від 24.05.95 № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.95 р. за № 168/704, де первинні документи – це  письмові  свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення. Таким чином, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені  чинним законодавством. Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Таким чином, витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, мають бути фактично здійсненні і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що  відображають реальність господарської операції, яка є  підставою для формування податкового обліку платника податків. 
У письмовому відзиві на апеляційну скаргу ТОВ  «Транспортна компанія «Дніпротранснафта» просить відмовити у її задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції.
В судовому засіданні апеляційної інстанції представник ГУ ДПС у Дніпропетровській області  підтримав вимоги апеляційної скарги з викладених у ній підстав, представник ТОВ «Транспортна компанія «Дніпротранснафта» просив відмовити у її задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного. 
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що контролюючим органом  у період з 15.03.2021 року по 09.04.2021 року,  на підставі наказу №1050-п від 26.02.2021 року, була проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ «ТК «Дніпротранснафта». 
За результатами перевірки було складено акт №1449/04-36-07-21-05/37425507 від 30.04.2021 року. 
У  акті перевірки податковий орган зазначив про порушення товариством вимог:
- п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого підлягає зменшенню від`ємне значення з податку на додану вартість за грудень 2020 року на суму 2848300 гривень;
- п. 185.1. ст. 185. п. 187.1. ст. 187 Податкового кодексу України, внаслідок чого підприємством завищені податкові зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 318138 гривень;
- п. 198.1., п 198.2. ст. 198 Податкового кодексу України, внаслідок чого підприємством завищено податковий кредит на загальну суму 264976 гривень;
- п. 185.1, ст. 185, п. 187.1. ст. 187. п. 201.1., п. 201.4., п. 201.7., п.201.10. ст. 201 Податкового кодексу України, внаслідок чого підприємством завищено податкові зобов`язання в частині задекларованих у рядку 1 Декларації «Операції на митній території України, що оподатковуються за основною ставкою» на загальну суму 226207 гривень та заниження податкових зобов`язань в частині декларування податкових зобов`язань на адресу кінцевих споживачів на загальну суму 226207 гривень;
- порушення пп. 134.1.1. п. 134.1. ст. 134 Податкового кодексу України, внаслідок чого підприємством занижено податок на прибуток на суму 11223413 гривень. 
У акті перевірки податковим органом зазначено, що перевіркою не було підтверджено позивачем реальність господарських операцій позивача з такими контрагентами: ТОВ «Абекс Лайт», ТОВ «Ренікс Торг», ТОВ «Чистий лис», ТОВ «Імекс Пром Торг», ТОВ «Вектор Сервіс Альянс», ТОВ «Будмайстерпро», ТОВ «Джалон», ТОВ «Терра Імпульс».
В обґрунтування вказаних висновків, відповідач зазначає про непідтвердження та недоведеність факту реальності проведених господарських операцій товариства з його контрагентами.
На підставі акту  перевірки податковим органом були прийняті податкові повідомлення-рішення, а саме: 
- податкове повідомлення-рішення №0074590721 від 24.05.2021 року про зменшення розміру від`ємного значення суми ПДВ на 2848300 гривень;
- податкове повідомлення-рішення №0074580721 від 24.05.2021 року про зменшення суми податкового зобов`язання з ПДВ на суму 318138 грн. та зменшення суми податкового кредиту на суму 264976 гривень;
- податкове повідомлення-рішення №0074560721 від 24.05.2021 року про застосування штрафу в розмірі 113103,50 гривень;
- податкове повідомлення-рішення №0074540721 від 24.05.2021 року про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств у розмірі 13913176,50 гривень. 
З матеріалів справи вбачається, що у перевіряємий період позивач мав господарські операції з ТОВ «Абекс Лайт», ТОВ «Ренікс Торг», ТОВ «Чистий лис», ТОВ «Імекс Пром Торг», ТОВ «Вектор Сервіс Альянс», ТОВ «Будмайстерпро», ТОВ «Джалон», ТОВ «Терра Імпульс».
Так  03 червня 2019 року, між ТОВ «ТК «Дніпротранснафта» (Постачальник) та ТОВ «Абек Лайт» (Покупець) було укладено Договір поставки №030619.
За цим договором позивач здійснював поставку емульсії бітумної катіонної дорожньої швидкорозпадаючої марки ЕБКД-Б-65 СТБ 1245-2015.
Під час поставок були складені видаткові накладні №1319 від 04.06.2019 року, №1838 від 04.04.2019 року та №2135 від 24.07.2019 року, копії яких були долучені до матеріалів справи. 
Транспортування товару відбувалось згідно з ТТН №Р1319 від 04.06.2019 року, №Р1838 від 04.07.2019 року та №Р2135 від 24.07.2019 року.
Покупець розрахувався з постачальником платіжними дорученнями №34 від 04.06.2019 року на суму 154869,92 грн., №43 від 05.07.2019р. на суму 160329,60 грн. та №47 від 25.07.2019 року на суму 160380,00 гривень. 
Також, сторонами був підписаний акт звірки взаєморозрахунків станом на 30.09.2019 року.
25 липня 2019 року між ТОВ «ТК «Дніпротранснафта» (Постачальник) та ТОВ «Ренікс Торг» (Покупець) укладено Договір поставки №250719.
За цим договором позивач здійснював поставку бітуму нафтового дорожнього в`язкового марки Оrbіton 25/55-60.
Під час поставок були складені видаткові накладні №2389 від 06.08.2019 року та №2542 від 13.08.2019 року. 
Транспортування товару відбувалось згідно з ТТН №Р2389 від 06.08.2019 року та №Н2542 від 13.08.2019 року. 
Покупець розрахувався з постачальником платіжними дорученнями №2648 від 13.08.2019 року на суму 447489,90 грн. та №3047 від 29.08.2019 року на суму 43416510 гривень. 
Сторонами був підписаний акт звірки взаєморозрахунків станом на 31.12.2019 року.
10 червня 2019 року між ТОВ «ТК «Дніпротранснафта» (Замовник) та ТОВ «Чистий лис» (Виконавець) було укладено Договір про надання послуг №10/06/19.
За даним договором виконавець зобов`язався надавати замовнику послуги -виготовлення документів, набір та електронну обробку текстів, секретарські допоміжні послуги, переписування документів для формування архіву, фотокопіювання, інші документально-копіювальні послуги.
З липня по листопад 2019 року ТОВ «Чистий лис» надавав обумовлені договором послуги замовнику, на підтвердження чого сторонами договору було підписано акти №31/7 від 31.07.2019 року, №30/8 від 30.08.2019 року, №30/9 від 30.09.2019 року, №31/10 від 31.10.2019 року, №29/11 від 29.11.2019 року з відповідними звітами, в яких детально було відображено зміст виконуваних робіт (послуг) із назвами відповідної документації.
Розрахунки за надані послуги були проведені замовником платіжними дорученнями №10025 від 26.11.2019 року на суму 215000 грн., №784 від 29.01.2020 року на суму 96025 грн. та №788 від 29.01.2020 року на суму 70000 гривень. 
18 травня 2018 року між ТОВ «ТК «Дніпротранснафта» (Замовник) з однієї сторони та ТОВ «ВПГ «Альянс» і ТОВ «Імекс Пром Торг» (Постачальники) з іншої сторони, було укладено Договір №18/05/18 про надання доступу до контенту прикладного програмного спостереження за переміщенням вантажного автотранспорту.
За цим договором ТОВ «ВПГ «Альянс» надало позивачу форму хмарких обчислень, модель обслуговування, при якій позивачу надано доступ до контенту прикладного програмного забезпечення спостереження за переміщенням вантажного автотранспорту, яке обслуговується провайдером.
За цим договором ТОВ «Імекс Пром Торг» надавав послуги з технічної підтримки (встановлення, налаштування, тестування, виявлення та усунення недоліків, оновлення, розширення функціоналу) вказаного прикладного програмного забезпечення.
Згідно з п. 1.2. договору постачальники І та II самостійно управляють додатком та надають замовнику доступ до функцій з клієнтського пристрою через веб-браузер, який пристосований для відділеного застосування.
Основні технічні вимоги до контенту прикладного програмного забезпечення були викладені в Технічному завданні, яке було підписано та погоджено уповноваженими особами всіх сторін договору.
Також, підприємствами було укладено Календарний план виконань послуг про надання доступу до контенту прикладного програмного забезпечень спостереження за переміщенням вантажного автотранспорту, та складено щомісячне виконання робіт, який дає розкриття змісту та обсягу господарської інформації. 
При цьому, ціна постачання послуг встановлена відповідно до ресурсу витрат на виконання робіт.
Також, згідно з п. 3.2. Договору від 18.05.2018 року №18/05/18 акт про надані послуги підписується сторонами після надання послуг по кожному етапу Постачальниками 1 та 2.
Наказ позивача №26/06/18 від 26.06.2018 року «Про витрати у періоді їхнього понесення» розроблений відповідно до п. 1.4. та п. 1.5 Договору №18/05/18 від 18.05.2018 року. 
Згідно з цих пунктів право власності на доступ до контенту закріплено за ТОВ «ВПГ «Альянс», а контроль за контентом залишається за постачальником-1.
У червні 2018 року ТОВ «ВПГ «Альянс» надавало позивачу обумовлені договором послуги, а саме послуги з проектування та розроблення логістичного програмного комплексу, на підтвердження чого сторонами договору було складено акти: №0047/18 від 16.06.2018 року №0052/18 від 18.06.2018 року, №0053/18 від 19.06.2018 року, №0054/18 від 19.06.2018 року, №0055/18 від 20.06.2018 року №0056/18 від 21.06.2018р., №0057/18 від 22.06.2018 року, №0059/18 від 25.06.2018 року, №0060/18 від 26.06.2018 року. 
ТОВ «Імекс Пром Торг» протягом липня-вересня 2018 року надало позивачу обумовлені договором послуги, на підтвердження чого сторонами договору було складено акти №1/07 від 19.07.2018 року, №2/07 від 20.07.2018 року, №3/07 від 24.07.2018 року, №4/07 від 25.07.2018 року, №5/07 від 27.07.2018 року, №6/07 від 30.07.2018 року, №7/07 від 31.07.2018 року, №1/8 від 16.08.2018 року, №2/8 від 17.08.2018 року, №3/8 від 20.08.2018 року №4/8 від 23.08.2018 року, №5/8 від 23.08.2018 року, №6/8 від 27.08.2018 року, №7/8 від 28.08.2018 року, №8/8 від 30.08.2018 року, №9/8 від 31.08.2018 року, №1/9 від 17.09.2018 року, №2/9 від 18.09.2018 року №3/9 від 20.09.2018 року, №4/9 від 22.09.2018 року, №5/9 від 24.09.2018 року, №6/9 від 25.09.2018 року, №7/9 від 26.09.2018 року, №8/9 від 27.09.2018 року, №9/9 від 28.09.2018 року. 
20 травня 2019 року між ТОВ «ТК «Дніпротранснафта» (Замовник) та ТОВ «Вектор Сервіс Альянс» (Виконавець) було укладено Договір №20/05/19 про надання послуг.
За цим договором ТОВ «Вектор Сервіс Альянс» зобов`язався надавати послуги з мийки транспортних засобів замовника, мийки вантажних авто, зовнішньої мийки цистерн, хімчистки салонів, відновлення та захисту оптики, сезонного захисту лакофарбового покриття.
Протягом липня-вересня 2019 року ТОВ «Вектор Сервіс Альянс» надавало позивачу обумовлені договором послуги, а саме послуги з комплексної мийки транспортних засобів, на підтвердження чого сторонами договору було складено акти: №157 від 31.07.2019 року зі звітом, №275 від 30.08.2019 року зі звітом, №315 від 30.09.2019 року зі звітом.
Розрахунки між сторонами відбувались в безготівковій формі, а саме позивач перерахував на користь ТОВ «Вектор Сервіс Альянс» грошові кошти таким  чином: платіжними дорученнями №10518 від 29.01.2020 року на суму 76025 грн., №658 від 06.12.2019 року на суму 215000 грн., №785 від 29.01.2020 року на суму 90000 гривень. 
21 жовтня 2019 року між ТОВ «ТК «Дніпротранснафта» (Замовник) та ТОВ «Юні-Крон» (Виконавець) було укладено Договір №21/10/2019-КМ про надання послуг.
За даним цим ТОВ «Юні-Крон» зобов`язався надавати послуги з мийки транспортних засобів замовника, мийки вантажних авто, зовнішньої мийки цистерн, хімчистки салонів, відновлення та захисту оптики, сезонного захисту лакофарбового покриття.
Протягом жовтня-листопада 2019 року ТОВ «Юні-Крон» надавало позивачу обумовлені договором послуги, а саме послуги з комплексної мийки транспортних засобів, на підтвердження чого сторонами договору було складено акти: №1 від 31.10.2019 року зі звітом, №2 від 29.11.2019 року зі звітом.
27 січня 2020 року між ТОВ «ТК «Дніпротранснафта» та ТОВ «Будмайстерпро» укладено договір поставки нафтопродуктів №270120, за умовами якого позивач зобов`язався поставити на адресу ТОВ «Будмайстерпро» нафтопродукти.
Документи стосовно поставок, а саме видаткові накладні, рахунки, товарно-транспортні накладні були вилучені у позивача на виконання ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10.03.2021 року по справі №201/2353/21 в рамках кримінального провадження №32020040000000016 від 31.08.2020 року.
Вказані вище обставини також підтверджується протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 11.05.2021 року з додатками (реєстрами вилучених документів).
У  якості передплати за товар, ТОВ «Будмайстерпро» перерахувало на користь позивача 33993247,94 гривень. 
Позивач здійснив фактичну поставку товару на суму 2828427016 гривень. 
Таким чином, у позивача перед ТОВ «Будмайстерпро» утворилась кредиторська заборгованість в розмірі різниці між сумою передплати та вартістю фактично поставленого товару, а саме 5708977,78 гривень. 
Між ТОВ ТК «Дніпротранснафта» та ТОВ «Будмайстерпро» 30.09.2020 року підписано Лист визнання заборгованості, за змістом якого позивач (боржник) визнає факт недопоставки товару за договором №270120 від 27.01.2020 року на суму 570897778 гривень.
Згідно з п. 4.4. цього договору, за порушення боржником зобов`язання з поставки попередньо оплаченого товару, боржник сплачує кредитору неустойку у потрійному розмірі від загальної вартості оплаченого, але не поставленого товару.
Таким чином, загальний розмір неустойки, розрахований відповідно до умов п. 4.4 договору склав 17126933 грн., який був включений позивачем до складу витрат у 2020 році.
Часткове погашення вказаної заборгованості перед ТОВ «Будмайстерпро» відбувалось в безготівковому порядку платіжними дорученнями: №1412 від 02.11.2020 року на суму 450000 грн., №1413 від 02.11.2020 року на суму 925000 грн., №1419 від 04.11.2020 року на суму 180000 грн., № 1560 від 13.01.2021 року на суму 195000 гривень. 
Також, між позивачем та вказаним підприємством 23.11.2020 року було укладено договір поставки №177, за умовами якого позивач зобов`язався поставити на адресу ТОВ «Будмайстерпро» бітум нафтовий дорожній загальним обсягом 1600 тон. 
Загальна сума договору була погоджена сторонами в розмірі 2352000 грн. (н. 3.2. договору).
Згідно з п. 4.3. договору у разі невиконання постачальником зобов`язань з поставки товару в обсязі, строки та порядку, передбаченого договором, покупець направляє постачальнику Лист визнання заборгованості, який постачальник зобов`язаний в день отримання підписати або надати вмотивовану відмову, а у разі невиконання зазначених дій, даний лист визнання заборгованості вважається підписаним постачальником. У листі визнання заборгованості зазначається розмір та підстави виникнення заборгованості, зокрема розмір неустойки за порушення зобов`язання з поставки товару.
Пунктом 2.3. договору було обумовлено строк поставки товару - 23.12.2020 року, а пунктом 2.1. договору було встановлено, що постачальник передає покупцю товар на умовах СРТ - поставка до названого покупцем пункту призначення (Інкотермс-2020).
Відповідно до п. 4.4. договору за порушення постачальником зобов`язання з поставки товару відповідно до п. 2.3. договору (порушення строку поставки товару), постачальник сплачує покупцю неустойку в потрійному розмірі від загальної суми договору, відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України. Строк сплати неустойки визначається покупцем у Листі визнання заборгованості. При цьому, постачальник має право звернутися до покупця із листом про розстрочення або відстрочення сплати неустойки.
Відповідний Лист визнання заборгованості позивач на вимогу ТОВ «Будмайстерпро» підписав 28.12.2020 року. 
03 липня 2017 року між ТОВ «ТК «Дніпротранснафта» (Покупець) та ТОВ «Джалон» (Постачальник) було укладено Договір №0307/17-1 поставки вуглеводнів.
За цим договором ТОВ «Джалон» поставив на адресу позивача мазут паливний 100-зольний мало сірчистий, про що було складено наступні видаткові накладні: №81 від 16.02.2019 року (паспорт якості №1602/19-1, ТТН №81), №179 від 23.05.2019 року (паспорт якості №2305/19-1, ТТН №179), №188 від 10.06.2019 року (паспорт якості №1006/19-1, ТТН №188), №190 від  11.06.2019 року (паспорт якості №1106/19-1, ТТН №190), №224 від 09.07.2019 року (паспорт якості №0907/19-1, ТТН №224), №232 від 18.07.2019 року та №186 від 18.07.2019 року (паспорт якості №1807/19-1, ТТН №232).
Розрахунки з постачальником були проведені платіжними дорученнями №285 від 29.01.2019 року на суму 1350000 грн. та №9112 від 13.08.2019 року  на суму 23885792 гривень. 
Отримані від ТОВ «Джалон» товари були реалізовані позивачем на адресу таких  контрагентів: ТОВ «Дорстрой» (код ЄДРПОУ 33819662); ТОВ «Арамазд Індустрія» (код ЄДРПОУ  40270962); ТОВ «Хмільницька будівельна компанія» (код ЄДРПОУ  34680933); ТОВ «Бізнес гарант Плюс» (код ЄДРПОУ  39746218).
З матеріалів справи вбачається, що 29 червня 2017 року між ТОВ «ТК «Дніпротранснафта» (Продавець) та ТОВ «Дорстрой» (Покупець) було укладено Договір №290617-1 поставки нафтопродуктів.
  За цим  договором ТОВ «ТК «Дніпротранснафта» поставив на адресу ТОВ «Дорстрой» мазут паливний 100-зольний малосірчистий, про що було складено видаткові накладні: №81 від 16.02.2019 року (ТТН №Р81), №1410 від 10.06.2019 року (ТТН №Р1410), №1901 від 09.07.2019 року (ТТН №Р 1901).
Розрахунки покупцем були проведені платіжними дорученнями №1439 від 15.04.2019 року на суму 50000,00 грн.,  №1484 від 18.04.2019 року на суму 100000 грн., №1570 від 26.04.2019 року на суму 50000 грн., №1603 від 06.05.2019 року на суму 107493,88 грн., №1967 від 21.06.2019 року на суму 128100 грн., №1978 від 25.06.2019 року на суму 100000 грн., №2056 від 08.07.2019 року на суму 300000 грн., №2075 від 17.07.2019 року на суму 150000 грн., №2258 від 13.08.2019 року на суму 150000 грн., №2273 від 14.08.2019 року на суму 136820 гривень. 
03 квітня 2017 року між ТОВ «ТК «Дніпротранснафта» (Постачальник) та ТОВ «Арамазд Індустрія» (Покупець) було укладено Договір №030417/1 поставки нафтопродуктів.
За цим договором ТОВ «ТК «Дніпротранснафта» поставив на адресу ТОВ «Арамазд Індустрія» мазут паливний 100-зольний малосірчистий, про що було складено наступні видаткові накладні: №1417 від 11.06.2019 року (ТТН №Р1417), №2050 від 18.07.2019 року (ТТН №Р2050).
Розрахунки покупцем були проведені платіжними дорученнями №311 від 12.10.2019 року на суму 183480,59 грн. та №321 від 27.11.2019 року на суму 500000 гривень. 
20 березня 2017 року між ТОВ «ТК «Дніпротранснафта» (Постачальник) та ТОВ «Хмільницька будівельна компанія» (Покупець) було укладено Договір №200317/2 поставки нафтопродуктів.
За даним договором ТОВ «ТК «Дніпротранснафта» поставив на адресу ТОВ «Хмільницька будівельна компанія» мазут паливний 100-зольний малосірчистий, про що було складено видаткову накладну №2129 від 18.07.2019 року (ТТН №Р2129).
Розрахунки покупцем були проведені платіжними дорученнями №6239 від 08.08.2019 року на суму 300000 грн., №6257 від 19.08.2019 року на суму 406454,95 грн., №148 від 29.11.2019 року на суму 100000 грн., №157 від 17.12.2019 року на суму 96380 гривень. 
17 березня 2017 року між ТОВ «ТК «Дніпротранснафта» (Постачальник) та ТОВ «Бізнес Гарант Плюс» (Покупець) було укладено Договір №170317/2 поставки нафтопродуктів.
За цим договором ГОВ «ТК «Дніпротранснафта» поставив на адресу ТОВ «Бізнес Гарант Плюс» мазут паливний 100-зольний мало сірчистий, про що було складено видаткову накладну №1099 від 23.05.2019 року (ТТН №Р1099).
Розрахунки покупцем були проведені платіжними дорученнями №878 від 27.05.2019 року на суму 300000 грн. та №887 від 31.05.2019 року на суму 200000 гривень. 
01 липня 2020 року між ТОВ «ТК «Дніпротранснафта» (Покупець) та ТОВ «Терра Імпульс» (Постачальник) було укладено Договір поставки №01/07/2020-8С.
За цим договором ТОВ «Терра Імпульс» поставив на адресу позивача паливно-мастильні матеріали (дизельне паливо) шляхом передачі карток на отримання пального, про що було складено такі  видаткові накладні: №РН-00020704 від 13.07.2020 року, №РН-00020705 від 13.07.2020 року, №РН-00020706 від 14.07.2020 року, №РН-00020707 від 14.07.2020 року, №РН-00020712 від 14.07.2020 року, №РН-00020814 від 18.08.2020 року, №РН-00020815 від 18.08.2020 року, №РН-00020820 від 19.08.2020 року, №РН-00020821 від 21.08.2021 року №РН-00020921 від 11.09.2020 року, №РН-00020922 від 11.09.2020 року. 
Відповідно до повідомлення про відступлення права вимоги від 15.07.2020 року ТОВ «Терра Імпульс» відступило на користь ФОП ОСОБА_1 право вимоги оплати поставлених товарів в сумі 700253,10 грн., що виникло на підставі договору поставки №01/07/2020-SC від 01.07.2020 року.
Згідно з повідомленням про відступлення права вимоги від 26.08.2020 року ТОВ «Терра Імпульс» відступило на користь ТОВ «Інтерсен» право вимоги оплати поставлених товарів в сумі 1039963 грн., що виникло на підставі договору поставки №01/07/2020-SC від 01.07.2020 року. 
Розрахунки з новими кредиторами були проведені платіжними дорученнями: №11893 від 15.07.2020 року на суму 301891 грн. (ФОП ОСОБА_1 ); №11928 від 16.07.2020 року на суму 348343 грн. (ФОП ОСОБА_1 ); №11955 від 22.07.2020 руку на суму 50019,10 грн. (ФОП ОСОБА_1 ); №12304 від 26.08.2020 року на суму 420 026 грн. (ТОВ «Інтерсен»); №12323 від 28.08.2020 року на суму 135127 грн. (ТОВ «Інтерсен»); №1221 від 15.09.2020 року на суму 484810 грн. (ТОВ «Інтерсен»).
Усі первинні документи містять назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; особистий підпис особи, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Задовольняючи позов суд першої інстанцій дійшов висновку, що відповідачем не доведено наявність порушень позивачем податкового законодавства, оскільки реальність господарських операцій позивача з контрагентами підтверджується первинними документами, а тому відсутні законні підстави для визначення йому податкових зобов`язань. Допущені контрагентами порушення вимог законодавства при веденні господарської діяльності можуть потягнути відповідну відповідальність щодо них та не впливають на право покупця на віднесення до складу податкового кредиту сплаченого (нарахованого) податку на додану вартість.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з позицією суду першої інстанцій, виходячи з наступного.
Спірні правовідносини регламентуються положеннями ПК України, Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та нормативними актами, прийнятими на їх виконання, у відповідних редакціях.
Питання, пов`язані з підтвердженням даних, визначених у податковій звітності, обчисленням податку на додану вартість та податку на прибуток, формуванням виникнення податкових зобов`язань у разі постачання товарів та надання послуг внормовано статтями 14, 44, 134, 138, 139, 187, 198 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). 
Відповідно до приписів п.   14.1.27   ст.14 Податкового кодексу України   витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).
Визначення господарської діяльності відображене в п   14.1.36   ст.   14 Податкового кодексу України, відповідно до якого - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Так, підпунктом 44.1 статті 44 ПК України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Відповідно до пункту 44.2 статті 42 ПК України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.
Згідно з пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.   
Відповідно до п.п. 138.8.1. п. 138.8      ст.   138 ПК України, до складу прямих матеріальних витрат включається вартість сировини та основних матеріалів, що утворюють основу виготовленого товару, виконаної роботи, наданої послуги, придбаних напівфабрикатів та комплектувальних виробів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат. Прямі матеріальні витрати зменшуються на вартість зворотних відходів, отриманих у процесі виробництва, які оцінюються у порядку, визначеному в положеннях (стандартах) бухгалтерського обліку
За положеннями пункту 6 П(С)БО «Витрати» 16 встановлено, що витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.
Згідно з пунктом 7 П(С)БО «Витрати» 16 витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені. Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.
Таким чином, право платника податку на витрати виникає в періоді отримання доходу від реалізації таких товарів, робіт, послуг за наявності підтвердження понесених витрат первинними документами, що складаються відповідно до вимог ведення бухгалтерського обліку та внаслідок зменшення власного капіталу, тобто зменшення активів або збільшенням зобов`язань. А витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.
Підпунктом 198.3 ст.198 ПК України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 даного кодексу, та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:
- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;
- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
При цьому, право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Датою виникнення права платника податку на податковий кредит відповідно до п. 198.2 ст.198 ПКУ вважається дата тієї події, що відбулася раніше:
- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;
- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Відповідно до п.201.6 ст.201 ПК України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов`язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.
У відповідності до приписів п.201.1, п.201.4., п.201.10, ст.201 ПК України платник податку зобов`язаний виписати податкову накладну у двох екземплярах та надати покупцю податкову накладну, що має містити визначені за законом певні реквізити, у т. ч. ставку податку та відповідну суму податку у цифровому значенні.
Відповідно до п.п. 198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу). 
У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.
Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що наявність у позивача, податкових  та видаткових накладних по господарськими операціями, що перевірялися, а також відповідних розрахункових документів, дані яких враховані та відображені у бухгалтерському та податковому обліку позивача повністю підтверджують законність нарахування    ТОВ «Транспортна компанія «Дніпротранснафта» відповідних сум прибутку, валових витрат, нарахування податкового кредиту та податкових зобов`язань з податку на додану вартість, а також підтверджують факт здійснення господарських операцій позивача з придбання у контрагентів послуг та товарів на підставі яких відповідні суми ПДВ у складі вартості придбаних послуг були включені до податкового кредиту.
Вказані первинні документи відповідають ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
При укладенні договорів сторонами було досягнуто усіх істотних умов, вони спрямовані на реальне настання правових наслідків, відповідають економічному змісту та чинному законодавству, роботи та послуги придбавались з метою їх подальшого використання у господарській діяльності позивача.
Відповідно до п.200.1-200.4 ст.200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті і перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом, а при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від`ємне значення, то бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від`ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов`язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем товарів/послуг, а залишок від`ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.
Таким чином, як випливає з вищенаведеного, сама по собі несплата податку продавцем (у тому числі в разі ухилення від сплати) при фактичному здійсненні господарської операції не впливає на податковий кредит покупця та суму бюджетного відшкодування. 
Отже, податкові органи не можуть нараховувати податок на додану вартість та накладати штрафні санкції на покупця при несплаті цього податку продавцем, оскільки чинне законодавство не встановлює підстав для такого нарахування та накладання штрафних санкцій. 
Висновками перевірки та судом першої інстанції не встановлено жодного фактичного порушення позивачем вимог наведених норм законодавства, яке б позбавляло позивача права на формування податкового кредиту, від`ємного значення ПДВ та на подальше отримання бюджетного відшкодування.
Реальність господарських операцій по вказаним у акті перевірці контрагентам підтверджується видатковими накладними, податковими накладними,  розрахунковими документами. 
Щодо виконання позивачем  вимог Інструкції №281/171/578/155 від 20.05.2008 року «Про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів» судом першої інстанції вірно встановлено, що перевірка цистерн, якими здійснювалося перевезення мазуту, проводилась вчасно та належним чином, що підтверджується договорами та свідоцтвами про перевірку з основними технічними показниками відвантаженої продукції.
Згідно з п. 5.1.1. вказаної інструкції приймання нафти і нафтопродуктів за кількістю здійснюється відповідно до вимог цієї Інструкції та договорів постачання, купівлі-продажу.
Згідно з п. 7.5.1. Інструкції нафта і нафтопродукти вантажоодержувачам постачаються централізовано або вивозяться самостійно вантажоодержувачем. Контролювання наливання нафти або нафтопродуктів здійснює оператор автоматизованої системи наливу, а кількість налитого до міри повної місткості продукту здійснюється водієм автоцистерни на підставі договору постачання.
Згідно з п. 7.5.2 відпуск нафти або нафтопродуктів до мір повної місткості здійснюється лише за наявності свідоцтва про її повірку. За наявності простроченого свідоцтва про повірку відпуск нафти або нафтопродуктів до мір повної місткості забороняється.
Матеріали справи містять також паспорти якості поставленої продукції.  
Проведення господарських операцій суб`єкта господарювання, за змістом статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підтверджується первинними документами, на підставі яких ведеться бухгалтерський облік. Згідно з частини 2 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» на даних бухгалтерського обліку базується фінансова, податкова, статистична та інша звітність. Таким чином первинні документи по відображенню господарчих операцій є основою для податкового обліку.
Отже, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту, наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів/робіт/послуг з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами, що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.
Судом першої інстанції були досліджені всі первинні документи та встановлено дотримання позивачем спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум, віднесених до податкового кредиту, а також реальне виконання сторонами, укладених правочинів. 
Поруч з цим, в обґрунтування прийняття спірних податкових повідомлень-рішень відповідачем не наведено обставин, які б вказували на безтоварність операцій. Висновки відповідача ґрунтуються на даних податкової інформації щодо спірних контрагентів та актів щодо неможливості проведення їх зустрічних звірок, а не  з аналізу суті та наслідків господарських операцій, які мали місце у перевіряємому періоді, що, в свою чергу, не є безумовною підставою для висновків про відсутність фактичного виконання спірних договорів за умови наявності первинних документів, які спростовують такі доводи. 
Спростовуючи доводи контролюючого органу з приводу того,  що  контрагенти позивача ТОВ «Алпекс Трейдін Ін», ТОВ «Джалон», ТОВ «Терра Імпульс» ТОВ «Вектор Сервіс Альянс» та ТОВ «Юні-Крон» є фігурантами кримінальних проваджень суд першої інстанції, з посланням на висновки Верховного Суду, що викладені в постанові від 15.05.2018 року у справі №822/2348/16, вірно зазначив, що наявність кримінального провадження, що перебуває у правоохоронних органів, що здійснюють його розслідування за фактом фіктивного підприємства може мати юридично-правове значення, але виключно у випадку наявності вироку суду в кримінальному провадженні, ухвали про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, як такі, що є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відсутність в матеріалах справи таких судових рішень унеможливлює прийняття доводів органів ДПС щодо не надання судами належної оцінки наявності кримінального розслідування.
Крім того наявність кримінального провадження щодо контрагента платника податків, в якому не винесено обвинувального вироку, в силу приписів частини 4 статті 72 КАСУ не є підставою для визнання спірних господарських операцій нереальними.
З огляду на встановлені обставини у справі, а також беручи до уваги індивідуальний характер юридичної відповідальності особи, правильним є висновок суду першої інстанції, що у разі порушення контрагентом платника податків чинного законодавства, відповідальність та негативні наслідки настають саме щодо цієї особи, у зв`язку з чим право платника податків, тобто позивача, на податковий кредит не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третьою особою.
Нереальність господарських операцій з придбання платником податку товару має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях, зокрема обумовлюватись лише допущеними контрагентом порушеннями вимог законодавства або недостатньою кількістю у контрагента трудового ресурсу для самостійного виконання договірних зобов`язань. Якщо вказаний контрагент допустив такі порушення, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо нього, адже законом іншого не передбачено. А недостатня кількість трудового ресурсу не свідчить про неможливість виконати роботи або надати послуги та не є підставою для виключення з податкового обліку, саме з цих мотивів, витрат на оплату цих робіт/послуг, товарів, у тому числі й по ПДВ. Адже судовий контроль не призначений перевіряти економічну доцільність рішень, що приймаються суб`єктами господарювання, які у сфері господарської діяльності наділені самостійністю та широкою дискрецією (зокрема, при виборі контрагентів, вирішенні питання щодо необхідності залучення третіх осіб до виконання своїх господарських зобов`язань тощо).
При дотриманні контрагентом законодавчо встановлених вимог щодо оформлення відповідних документів підстави для висновку про недостовірність або суперечливість відомостей, зазначених у таких первинних документах, відсутні, якщо не встановлені обставини, що свідчать про обізнаність покупця про зазначення продавцем недостовірних відомостей. 
Відповідачем не надано доказів, які б свідчили про узгодженість дій позивача з контрагентами з метою незаконного отримання податкової вигоди або його обізнаності з такими діями контрагентів.
Судом першої інстанції з`ясовано характер та зміст спірних операцій позивача з його контрагентами при виконанні договорів укладених з останніми, зроблено вмотивований висновок про відповідність первинних документів вимогам чинного податкового законодавства, а також про те, що відбувся дійсний рух активів між учасниками відповідних операцій, встановлено наявність зв`язку між фактом придбання  товарів, послуг та робіт з понесенням інших витрат із господарською діяльністю платника податку та використання цих товарів, послуг та робіт у господарській діяльності.
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанцій про те, що відповідачем не підтверджено правомірності прийнятих ним податкових повідомлень-рішень.
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що в межах апеляційної скарги порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана вірно, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване судове рішення залишити без змін. 
Керуючись п.1 ч. 1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області  – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2021 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів  з дня складення в повному обсязі.
В повному обсязі постанова складена 23 грудня 2021 року.

   
Головуючий - суддя                                                                      Д.В. Чепурнов 

                               суддя                                                                      В.В. Мельник 

                               суддя                                                                      С.В. Сафронова