ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
21 грудня 2021 року           справа №360/2660/21 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Міронова Г.М., Сіваченко І.В. розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 28 липня 2021 р. у справі № 360/2660/21 (головуючий І інстанції Чернявська Т.І.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів,  -

                                                              У С Т А Н О В И В: 

24 травня 2021 року ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до суду з позовом  до  Головного управління Національної поліції в Луганській області (далі – відповідач), в якому позивач з урахуванням уточненої позовної заяви від 02 червня 2021 року б/н (арк. спр. 27-33) та ухвали про відкриття провадження у справі від 07 червня 2021 року, якою роз`єднані позовні вимоги (арк. спр. 38-40) просив: визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Луганській області щодо не виплати ОСОБА_1 доплати за службу у нічний час за період з 07 листопада 2015 року по 12 березня 2019 року; стягнути з Головного управління Національної поліції в Луганській області на користь ОСОБА_1 доплату за службу у нічний час за період з 07 листопада 2015 року по 12 березня 2019 року в сумі 2074,13 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він з 07 листопада 2015 року по 12 березня 2019 року проходив службу у Головному управлінні Національної поліції в Луганській області, а саме у Біловодському відділі поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області. 
12 березня 2019 року відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Луганській області від 11 березня 2019 року № 205 о/с позивача звільнено зі служби в поліції на підставі пункту 7 частини першої статті 77 Закону України “Про Національну поліцію” (за власним бажанням).
У період проходження служби позивачу не було нараховано та виплачено надбавку до грошового забезпечення за несення служби у нічний час за період з 07 листопада 2015 року по 12 березня 2019 року в сумі 2074,13 грн, що є порушенням положень постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 “Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції” та Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затверджених наказом МВС України від 06 квітня 2016 року № 260.
З урахуванням викладеного позивач просив позовні вимоги задовольнити.          
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 28 липня 2021 р. у справі № 360/2660/21 позов задоволено частково, внаслідок чого визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Луганській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 доплати за службу у нічний час за період з 05 червня 2016 року по 09 березня 2019 року включно. Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Луганській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату за службу у нічний час за період з 05 червня 2016 року по 09 березня 2019 року включно. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права. 
У відзиві на апеляційну скаргу позивачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін.
Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.
Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.  
Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла  висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) є учасником бойових дій та з 07 листопада 2015 року по 12 березня 2019 року проходив службу в Головному управлінні Національної поліції в Луганській області на посадах старшого інспектора Біловодського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області, старшого дільничного офіцеру поліції сектору превенції Біловодського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області та заступника начальника сектору превенції Біловодського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області, про що свідчать посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_2 від 04 квітня 2016 року, видане Головним управлінням МВС України у Луганській області, трудова книжка від 07 листопада 2015 року серії НОМЕР_3 , витяг з наказу Головного управління Національної поліції в Луганській області від 11 березня 2019 року № 205 о/с по особовому складу та довідка про проходження служби в органах внутрішніх справ без дати та без номеру, видана Управлінням кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Луганській області (арк. спр. 12, 13, 14, 15, 189).
Відповідно до витягу з наказу Головного управління Національної поліції в Луганській області від 11 березня 2019 року № 205 о/с по особовому складу майора поліції ОСОБА_1 (0122185), заступника начальника сектору превенції Біловодського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області, за пунктом 7 частини першої статті 77 (за власним бажанням) Закону України “Про Національну поліцію”, з 12 березня 2019 року звільнено зі служби в поліції з вислугою років на день звільнення у календарному обчисленні 13 років 02 місяці 24 днів, у пільговому обчисленні (без урахування календарної вислуги) – 09 років 04 місяці 15 днів (арк. спр. 15).
Відповідно до довідки Відділу поліції № 2 Старобільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області від 31 березня 2021 року № 2025/111/47-2021, витягів з книги нарядів та рапортів, складених за наслідками проведених чергувань, ОСОБА_1 в період з 07 листопада 2015 року по 12 березня 2019 року: 
в 2015 році на службу у нічний час не залучився;
в 2016 році ніс службу у нічний час 05 червня 2016 року з 18:00 год. до 00:00 год. 06 червня 2016 року у пішому патрулі;
в 2017 році:
23 березня 2017 року з 18:00 год. до 00:00 год 24 березня 2017 року, 27 квітня 2017 року з 18:00 год. до 00:00 год. 28 квітня 2017 року ніс службу у нічний час у пішому патрулі;
24 жовтня 2017 року з 09:15 год. до 09:15 год. 25 жовтня 2017 року, 10 листопада 2017 року з 09:15 год. до 09:15 год. 11 листопада 2017 року, 15 листопада 2017 року з 09:15 год. до 09:15 год. 16 листопада 2017 року, 25 листопада 2017 року з 09:15 год. до 09:15 год. 26 листопада 2017 року, 30 листопада 2017 року з 09:15 год. до 09:15 год. 01 грудня 2017 року, 06 грудня 2017 року з 09:15 год. до 09:15 год. 07 грудня 2017 року, 17 грудня 2017 року з 09:15 год. до 09:10 год. 18 грудня 2017 року, 22 грудня 2017 року з 09:15 год. до 09:10 год. 23 грудня 2017 року ніс службу у нічний час як відповідальний;
в 2018 році:
14 січня 2018 року з 09:15 год. до 09:15 год. 15 січня 2018 року, 24 січня 2018 року з 09:15 год. до 09:15 год. 25 січня 2018 року, 04 лютого 2018 року з 09:15 год. до 09:15 год. 05 лютого 2018 року, 27 лютого 2018 року з 09:15 год. до 09:15 год. 28 лютого 2018 року, 02 березня 2018 року з 09:15 год. до 09:15 год. 03 березня 2018 року, 02 березня 2018 року з 09:15 год. до 09:15 год. 03 березня 2018 року, 08 березня 2018 року з 09:15 год. до 09:15 год. 09 березня 2018 року, 10 березня 2018 року з 09:15 год. до 09:15 год. 11 березня 2018 року, 15 березня 2018 року з 09:15 год. до 09:15 год. 16 березня 2018 року, 24 березня 2018 року з 09:15 год. до 09:15 год. 25 березня 2018 року, 03 квітня 2018 року з 09:15 год. до 09:15 год. 04 квітня 2018 року, 21 квітня 2018 року з 09:15 год. до 09:15 год. 22 квітня 2018 року, 26 квітня 2018 року з 09:15 год. до 09:15 год. 27 квітня 2018 року, 02 травня 2018 року з 09:15 год. до 09:15 год. 03 травня 2018 року, 15 червня 2018 року з 09:15 год. до 09:15 год. 16 червня 2018 року, 18 червня 2018 року з 09:15 год. до 09:15 год. 19 червня 2018 року, 23 червня 2018 року з 09:15 год. до 09:15 год. 24 червня 2018 року, 04 вересня 2018 року з 09:15 год. до 09:15 год. 05 вересня 2018 року, 10 вересня 2018 року з 09:15 год. до 09:15 год. 11 вересня 2018 року, 17 вересня 2018 року з 09:15 год. до 09:15 год. 18 вересня 2018 року, 28 вересня 2018 року з 09:15 год. до 09:15 год. 29 вересня 2018 року, 13 жовтня 2018 року з 09:15 год. до 09:15 год. 14 жовтня 2018 року, 19 жовтня 2018 року з 09:15 год. до 09:15 год. 20 жовтня 2018 року, 22 жовтня 2018 року з 09:15 год. до 12:00 год. 23 жовтня 2018 року, 27 жовтня 2018 року з 09:15 год. до 09:15 год. 28 жовтня 2018 року, 02 листопада 2018 року з 09:15 год. до 09:15 год. 03 листопада 2018 року, 08 листопада 2018 року з 09:15 год. до 09:15 год. 09 листопада 2018 року, 13 листопада 2018 року з 09:15 год. до 09:15 год. 14 листопада 2018 року, 24 листопада 2018 року з 09:15 год. до 09:00 год. 25 листопада 2018 року, 30 листопада 2018 року з 09:15 год. до 09:15 год. 01 грудня 2018 року, 05 грудня 2018 року з 09:15 год. до 09:15 год. 06 грудня 2018 року, 12 грудня 2018 року з 09:15 год. до 09:15 год. 13 грудня 2018 року, 15 грудня 2018 року з 09:15 год. до 09:15 год. 16 грудня 2018 року, 20 грудня 2018 року з 09:15 год. до 09:15 год. 21 грудня 2018 року, 24 грудня 2018 року з 09:15 год. до 09:15 год. 25 грудня 2018 року, 29 грудня 2018 року з 09:15 год. до 09:15 год. 30 грудня 2018 року, 31 грудня 2018 року з 09:15 год. до 09:15 год. 01 січня 2019 року ніс службу у нічний час як відповідальний;
07 квітня 2018 року з 19:00 год. до 01:10 год. 08 квітня 2018 року ніс службу у нічний час у пішому патрулі;
в 2019 році:
09 січня 2019 року з 08:30 год. до 08:30 год. 10 січня 2019 року, 16 січня 2019 року з 08:00 год. до 09:00 год. 17 січня 2019 року, 21 січня 2019 року з 08:30 год. до 09:00 год. 22 січня 2019 року, 26 січня 2019 року з 08:30 год. до 09:00 год. 27 січня 2019 року, 30 січня 2019 року з 08:30 год. до 09:00 год. 31 січня 2019 року, 04 лютого 2019 року з 08:00 год. до 09:00 год. 05 лютого 2019 року, 08 лютого 2019 року з 08:00 год. до 09:00 год. 09 лютого 2019 року, 13 лютого 2019 року з 08:30 год. до 08:30 год. 14 лютого 2019 року, 18 лютого 2019 року з 08:30 год. до 08:30 год. 19 лютого 2019 року, 23 лютого 2019 року з 08:30 год. до 08:30 год. 24 лютого 2019 року, 01 березня 2019 року з 08:30 год. до 09:00 год. 02 березня 2019 року, 08 березня 2019 року з 08:30 год. до 09:00 год. 09 березня 2019 року ніс службу у нічний час як відповідальний (арк. спр. 18-19, 55-56, 57-58, 59-60, 61, 62, 63, 64, 65, 66, 67, 68, 69, 70, 71, 72, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 83, 84, 85, 86, 87, 88, 89, 90, 91, 92, 93-94, 95, 96, 97, 98, 99, 100, 101, 102, 103, 104, 105, 106, 107, 108, 109, 110, 111, 112, 113, 114, 115, 116, 117, 118, 119, 120, 121, 122, 123, 124, 125, 126, 17, 128, 129, 130, 131, 132, 133, 134, 135, 136, 137, 138, 139, 140, 141, 142, 143, 144, 145, 146,147, 148, 149, 150, 151, 152, 153, 154, 155, 156, 157, 158, 159, 160, 161, 162, 163, 164, 165, 166, 167, 168, 169, 170, 171, 172, 173, 174, 175, 176, 177, 178, 179, 180).
Згідно з довідками Головного управління Національної поліції в Луганській області від 16 березня 2021 року № 310/111/22-2021 та від 10 червня 2021 року № 646/111/22-2021 позивачу в період з 07 листопада 2015 року по 12 березня 2019 року доплата за службу в нічний час не виплачувалась (арк. спр. 20, 190).
Згідно з листом Відділу поліції № 2 Старобільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області від 10 червня 2021 року           № 4589/111/47-2021 відповідно до службової телеграми від 18 червня 2019 року                     № 3847/111/22/01-2019 починаючи з 27 червня 2019 року згідно з відповідною звітністю, визначеною у додатку № 1 порядку, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року № 260, інформація надавалась до УФЗБО ГУНП. За спірний період з 07 листопада 2015 року по 12 березня 2019 року інформація про службу у нічний час щодо ОСОБА_1 до УФЗБО не надавалась (арк. спр. 191-192).
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Цією ж статтею передбачено, що право особи на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Стаття 45 Конституції України гарантує кожному, хто працює, право на відпочинок. Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час. Максимальна тривалість робочого часу, мінімальна тривалість відпочинку та оплачуваної щорічної відпустки, вихідні та святкові дні, а також інші умови здійснення цього права визначаються законом.
Мінімальні гарантії соціальної захищеності працівників установлені в Кодексі законів про працю України, згідно з якими: нормальна тривалість робочого часу працівників не може перевищувати 40 годин на тиждень (частина перша статті 50); при п`ятиденному робочому тижні працівникам надаються два вихідних дні на тиждень, а при шестиденному робочому тижні - один вихідний день; у випадку, коли святковий або неробочий день збігається з вихідним днем, вихідний день переноситься на наступний після святкового або неробочого (частини перша і третя статті 67); тривалість щотижневого безперервного відпочинку повинна бути не менш як сорок дві години (стаття 70); робота у вихідний день може компенсуватися, за згодою сторін, наданням іншого дня відпочинку або у грошовій формі у подвійному розмірі (частина перша статті 72).
За загальним правилом, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.
Позиція аналогічного змісту наведена у постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2015 року у справі № 21-8а15 та постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 2340/2705/18.
Правоохоронні органи - державні органи, що на підставі законодавства держави здійснюють правоохоронну (правозастосовну та правозахисну) діяльність.
Діяльність правоохоронних органів спрямована на забезпечення законності і правопорядку, захист прав та інтересів громадян, соціальних груп, суспільства і держави, попередження, припинення правопорушень, застосування державного примусу або заходів громадського впливу до осіб, які порушили закон та правопорядок.
Згідно з частиною першою статті 1 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII “Про Національну поліцію” (далі - Закон № 580-VІІІ) Національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
За приписами статті 2 Закону № 580-VІІІ завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.
Статтею 91 Закону № 580-VІІІ визначено, що особливий характер служби в поліції містить такі спеціальні умови для певних категорій поліцейських: 1) службу у святкові та вихідні дні; 2) службу позмінно; 3) службу з нерівномірним графіком; 4) службу в нічний час.
Розподіл службового часу поліцейських визначається розпорядком дня, який затверджує керівник відповідного органу (закладу, установи) поліції. Розподіл службового часу поліцейських визначається розпорядком дня, який затверджує керівник відповідного органу (закладу, установи) поліції.
Для поліцейських установлюється п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями, а для курсантів (слухачів) вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які готують поліцейських, - шестиденний робочий тиждень з одним вихідним днем.
Вихідні, святкові та неробочі дні є днями відпочинку для всіх поліцейських, крім залучених до виконання службових обов`язків.
Поліцейським, які виконували службові обов`язки у вихідні, святкові та неробочі дні, крім поліцейських, які працюють у змінному режимі, відповідний час для відпочинку в порядку компенсації надається протягом двох наступних місяців.
Відповідно по частин першої, другої та п`ятої статті 94 Закону № 580-VІІІ поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України. Грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.
Відповідно до пункту 4 розділу ХІ “Прикінцеві та перехідні положення” Закону                         № 580-VІІІ до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Приписами пункту 3.7 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31 грудня 2007 року № 499 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 року за № 205/14896 (далі – Інструкція № 499), яка діяла до 31 грудня 2016 року, серед іншого визначено, що вважається службою у нічний час. 
Згідно з підпунктом 3.7.6 пункту 3.7 Інструкції № 499:
службою в нічний час вважається виконання особами рядового і начальницького складу органів, підрозділів установ і навчальних закладів внутрішніх справ службових обов`язків у період з 22.00 до 06.00;
особам, які несуть службу в нічний час, надається перерва для відпочинку та харчування тривалістю не більше двох годин. Перерва для відпочинку і харчування не включається в робочий час;
особам добового наряду під час чергування почергово надаються перерви для вживання їжі та короткочасного відпочинку. Загальна тривалість такої перерви становить 4 години (2 години вдень і 2 години вночі), яка не враховується в робочий час.
Відповідно до Додатку 22 до наказу Міністерства внутрішніх справ України від 31 грудня 2007 року № 499 “Додаткові види грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ” доплата за службу в нічний час особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ становить 35 відсотків посадового окладу.
02 грудня 2015 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 “Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції” (далі - Постанова № 988), пунктом 1 якої установлено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Згідно з підпунктом 3 пункту 5 Постанови № 988 визначено обов`язок виплачувати доплату за службу в нічний час - у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2016 року за № 669/28799, затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі – Порядок № 260).
Порядок № 260, який набрав чинності 27 травня 2016 року, відповідно до пункту 2 наказу Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року № 260 застосовується з дня набрання чинності Законом України “Про Національну поліцію”, тобто з 07 листопада 2015 року.
Положення Порядку № 260 визначають критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - ВНЗ МВС із специфічними умовами навчання).
Пунктом 3 розділу І Порядку № 260 визначено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.
До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Пунктом 11 розділу І Порядку № 260 визначено, що грошове забезпечення, виплачене поліцейському несвоєчасно або в меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення.
Відповідно до пункту 11 розділу ІІ Порядку № 260 поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.
Годинна ставка обчислюється шляхом ділення місячного посадового окладу на кількість годин фактичного часу служби з урахуванням норми тривалості службового часу за відповідний місяць при 40-годинному робочому тижні.
Службою в нічний час вважається виконання поліцейськими службових обов`язків у період з 22.00 до 06.00.
Поліцейським, які несуть службу в нічний час, надається перерва для відпочинку та харчування тривалістю не більше двох годин. Перерва для відпочинку і харчування не включається в службовий час.
Поліцейським добового наряду під час чергування почергово надаються перерви для вживання їжі та короткочасного відпочинку. Загальна тривалість такої перерви становить 4 години (2 години вдень і 2 години вночі) та не включається в службовий час.
Підставами для виконання службових обов`язків у нічний час є графіки нарядів та чергувань, затверджені наказами керівників підрозділів органів поліції.
Облік фактичного часу служби в нічний час для нарахування доплати здійснюється шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною у додатку 1 до цих Порядку та умов.
Поліцейським, що залучалися до служби в нічний час, виплата доплати за службу в нічний час за минулий місяць здійснюється одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць.
З вищевикладених нормативно-правових актів слідує, що поліцейським протягом всього періоду проходження служби в Національній поліції, починаючи з 07 листопада 2015 року, за несення служби в нічний час передбачена виплата доплати в розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час. 
З вищеописаних матеріалів справи судом встановлено, що в періоді з 05 червня 2016 року по 09 березня 2019 року включно позивач ніс службу в нічний час (перебував у добових чергуваннях як відповідальний Біловодського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області, залучався до пішого патруля), однак не отримував за це відповідної доплати, що свідчить про допущену відповідачем бездіяльність, яка є протиправною.
Відповідач заперечує проти виплати позивачу доплати за службу в нічний час, оскільки позивач звернувся за отриманням цієї доплати після спливу трьох років, встановлених пунктом 11 Порядку № 260 (нормою спеціального законодавства) для звернення за одержанням невиплаченого грошового забезпечення.
Суд відхиляє такі твердження як безпідставні, зважаючи на те, що частиною другою статті 233 Кодексу законів про працю України визначено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року           № 8-рп/2013 у справі № 1-13/2013 в аспекті конституційного звернення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України у системному зв`язку з положеннями статей 1, 12 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР “Про оплату праці” зі змінами необхідно розуміти так, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.
Відповідно до пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 поняття “заробітна плата” і “оплата праці”, які використано у законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними в аспекті наявності у сторін, які перебувають у трудових відносинах, прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків. Під заробітною платою, що належить працівникові, або, за визначенням, використаним у частині другій статті 233 Кодексу законів про працю України, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових відносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат. У разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.
З вищевикладеного слідує, що позивач має право звернутися до суду з позовом про стягнення належного йому грошового забезпечення, до складу якого входить й доплата за службу в нічний час, без обмеження будь-яким строком.
Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що пункт 11 розділу І Порядку № 260, яким визначено, що грошове забезпечення, виплачене поліцейському несвоєчасно або в меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення не може вважатися “нормою спеціального закону” у спірних правовідносинах, як про це зазначив відповідач, оскільки жодним чином не врегульовує строки звернення поліцейського до суду за захистом своїх порушених прав щодо грошового забезпечення. На думку суду, відповідач безпідставно ототожнює поняття “звернення за одержанням грошового забезпечення” та “звернення до суду з позовом”, оскільки “звернення за одержанням грошового забезпечення” може відбуватися у позасудовому порядку шляхом звернення поліцейського до керівника відповідного управління. На користь такого твердження свідчить й пункт 12 розділу І Порядку № 260, яким визначено, що звернення поліцейського щодо неправильної виплати грошового забезпечення розглядаються в установленому законодавством України порядку.
Відповідач також заперечує проти виплати позивачу доплати за службу в нічний час з тих підстав, що до Головного управління Національної поліції в Луганській області не надходили будь-які відомості про залучення позивача до служби в нічний час, які були б підставою для виплати цієї доплати. Однак, такі твердження жодним чином не спростовують підтверджений матеріалами справи факт несення позивачем служби у нічний час та визначений підпунктом 3 пункту 5 Постанови № 988 обов`язок відповідача виплачувати поліцейським доплату за службу в нічний час, тому відхиляються судом як безпідставні.
Що стосується обраного позивачем способу захисту його порушених прав, слід зазначити таке.
Європейський суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу “належного урядування”. Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах “Беєлер проти Італії” [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява                                              № 33202/96, п. 120, ECHR 2000, “Онер`їлдіз проти Туреччини” [ВП] (Oneryэldэz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, “Megadat.com S.r.l. проти Молдови” (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і “Москаль проти Польщі” (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Також, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах “Лелас проти Хорватії” (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і “Тошкуце та інші проти Румунії” (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03,    п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах.
Крім того, Європейський суд з прав людини у своєму рішення по справі Yvonne van Duyn v.Home Office зазначив, що принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться в законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії”. З огляду на принцип юридичної визначеності, держава не може посилатись на відсутність певного нормативного акта, який би визначав механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституції чи інших актах. Така дія названого принципу пов`язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає в тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов`язань для запобігання відповідальності. Захист принципу обґрунтованих сподівань та юридичної визначеності є досить важливим у сфері державного управління та соціального захисту. Так, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію своєї політики чи поведінки, така держава чи такий орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки щодо фізичних та юридичних осіб на власний розсуд та без завчасного повідомлення про зміни у такій політиці чи поведінці, позаяк схвалення названої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у названих осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.
У рішенні від 31 липня 2003 року у справі “Дорани проти Ірландії” Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття “ефективний засіб” передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі “Салах Шейх проти Нідерландів”, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи “Каіч та інші проти Хорватії” (рішення від 17 липня 2008 року), Європейський суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статті 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.
Рішенням Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року у справі № 3-рп/2003р визначено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.
Суд зазначає, що в рамках адміністративного судочинства:
дії - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;
бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України.
Оскільки судом встановлено, що протягом спірного періоду відповідач ухилявся від дотримання вимог Закону № 580-VІІІ та Порядку № 260 в частині нарахування та виплати позивачу доплати за службу в нічний час, то ним допущена протиправна бездіяльність, ефективним та належним способом захисту від якої є зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату допомоги за службу в нічний час в належному розмірі, а не стягнення як вимагає позивач.
Тому суд, керуючись положеннями частини другої статті 9 КАС України, вважає за необхідне обрати спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушених прав позивача.
Щодо наведеного позивачем в позовній заяві розрахунку доплати за службу в нічний час, суд вважає за необхідне зазначити, що суд надає правову оцінку в межах предмету спору, що існує на час розгляду справи, а не того, що ймовірно виникне між сторонами у майбутньому. Чинне законодавство не передбачає можливості захисту в адміністративному судочинстві прав у майбутньому без встановлення такого порушення, а лише допускаючи можливість подальшої неправомірної поведінки суб`єкта оскарження.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову.
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.
Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
                                                                    ПОСТАНОВИВ  :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 28 липня 2021 р. у справі № 360/2660/21- залишити без задоволення.                                                                       
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 28 липня 2021 р. у справі № 360/2660/21 - залишити без змін.                                                                                     
Повне судове рішення складено 21 грудня 2021 року.    
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                А.А. Блохін

Судді                                                                                                     Г.М. Міронова

                                                                                                               І.В. Сіваченко