ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/110/22 Справа № 176/1405/21  Категорія 5 	  	Суддя у 1-й інстанції - Крамар О. М. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова  М. Ю.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2022 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді – Петешенкової М.Ю.,
суддів – Городничої В.С., Лаченкової О.В.,
при секретарі - Панасенко С.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу
за апеляційною скаргоюОСОБА_1 
на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2021 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до органу місцевого самоврядування в особі виконавчого комітету Жовтоводської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, - 

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2021 ОСОБА_1 звернулася до суду із вищезазначеним позовом посилаючись на те, що їй та її батьку ОСОБА_2 на праві спільної власності належить однокімнатна квартира АДРЕСА_1 загальною площею 29,9 м.кв. 
26 червня 1997 року ОСОБА_2 знявся з реєстрації в зазначеній квартирі і вибув на інше постійне місце проживання за межі м. Жовті Води, залишивши житло в її повному користуванні та розпорядженні. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Вважаючи, що фактом проживання в їх спільній квартирі вона прийняла спадщину, із заявою про прийняття спадщини в нотаріальну контору не зверталася. 
З 04 червня 2005 року і до теперішнього часу відкрито користується квартирою, несе витрати по її утриманню, однак розпоряджатися квартирою в повній мірі не може. 
У зв`язку з чим, просила визнати за нею право власності за набувальною давністю на 1/2 частку однокімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 16,7 квадратних метрів, розташованої на другому поверсі п`ятиповерхового будинку після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач не довела наявності необхідних умов для задоволення судом вимог про визнання за нею права власності на нерухоме майно за набувальною давністю на підставі положень статті 344 ЦК України, оскільки позивач володіє спірним майном як донька власника і завжди знала, хто є його власником та останній не відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно.
Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, оскільки ухвалене без з`ясування дійсних обставин справи. Належною ОСОБА_2  частиною квартири з 26 червня 1997 року року по теперешній час позивач безперервно володіла відкрито та добросовісно. Знявшись з реєстраційного обліку та залишивши спірну квартиру в повному володінні і розпорядженні позивача, ОСОБА_2 фактично відмовився від свого права власності. На переконання скаржника, наявні всі підстави, встановлені частиною першою статті 344 ЦК України, для визнання за ОСОБА_1 в порядку набувальної давності права власності на 1/2 частину спірної квартири, що належала ОСОБА_2 .
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження НОМЕР_1 , виданого 03 лютого 1975 року Жовтоводським міським відділом РАЦС м. Жовті Води Дніпропетровської області, батьками позивача ОСОБА_1 записані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.7)
04 червня 2005 року батько позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 виданого Жовтоводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Камянському районі Дніпропетровської області Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с.8)
Згідно свідоцтва про право власності на житло від 28 листопада 1996 року, виданого відділом приватизації і державного житла Жовтоводської міської ради, позивачу та її батьку ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 , по 14,95 квадратних метрів кожному (а.с.9)
Відповідно до відомостей відділу ведення реєстру територіальної громади виконавчого комітету Жовтоводської міської ради ОСОБА_2 був зареєстрований в період з 03 жовтня 1996 року по 26 червня 1997 року в квартирі АДРЕСА_1 (а.с10)
Згідно довідки відділу ведення реєстру територіальної громади виконавчого комітету Жовтоводської міської ради №496 від 06 серпня 2021 року ОСОБА_2 , 1947 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент смерті не був зареєстрованим у Реєстрі територіальної громади м. Жовті Води Дніпропетровської області (а.с.11)
Відповідно до довідки КП «Кам`янське районне бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради» станом на 31 грудня 2012 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстроване за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ( ОСОБА_4 ) по 1/2 частці за кожним (а.с.12)
ОСОБА_1 самостійно здійснює догляд за квартирою АДРЕСА_1 та сплачує комунальні послуги (а.с.13-17)
З заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_2 , позивач своєчасно до нотаріальної контори не звернулася.
Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України).
Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
У статті 344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном – протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.
Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.
Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред`явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п`ятнадцять, а на рухоме майно – через п`ять років з часу спливу позовної давності. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування.
Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 Цивільного кодексу України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).
Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.
За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно.
При цьому необхідно виходити з того, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.
Суду при вирішенні спору належить встановити саме факт добросовісності заявника на момент отримання ним майна, а саме, що у позивача, як володільця майна не могло бути сумнівів у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.
Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном.
Суд першої інстанції, дослідивши та надавши оцінку наявним в матеріалах справи доказам дійшов правильного висновку про відсутність визначених статтею 344 ЦК України правових підстав для задоволення позову, оскільки власником 1/2 частки у праві власності на спірну квартиу був померлий ОСОБА_2 , матеріали справи не містять підтвердження, що він відмовлявся від належного йому нерухомого майна, позивач завжди знала, хто є власником спірного майна.
Доводи апеляційної скарги про те, що позивач починаючи з 26 червня 1997 року безперервно володіла відкрито та добросовісно належним ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності квартирою, а тому є всі підстави для визнання за нею права власності на іншу 1/2 частину спірної квартири за набувальною давністю, не заслуговують на увагу, оскільки по своїй суті зводяться до переоцінки доказів. Сам по собі факт користування позивачем квартирою, здійснення догляду за квартирою та сплата комунальних послуг, не є достатньою підставою для виникнення права власності за набувальною давністю.
Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.
Таким чином, суд першої інстанції, здійснивши належну правову оцінку наявних в матеріалах справи доказів, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, тому рішення суду підлягає залишенню без змін.
Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2021 року — залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

О.В. Лаченкова