П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  120/6242/21-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Маслоід О.С.  
Суддя-доповідач -  Сапальова Т.В.   

28 лютого 2022 року
м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Сапальової Т.В. 
суддів:  Ватаманюка Р.В.  Капустинського М.М. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 31 серпня 2021 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу, 
В С Т А Н О В И В :
в червні 2021 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про  визнання протиправною та скасування постанови відповідача № 227699 від 01.06.2021 року про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 1 700 грн. 00 коп.
Рішенням  Вінницького окружного адміністративного суду від 31 серпня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає про те, що суд першої інстанції безпідставно посилається на Наказ №340, оскільки у вказаному наказі зазначено, що перевірка наявності тахографа проводиться виключно на транспортних засобах, які здійснюють міжнародні перевезення, в той час як позивачка займалася виключно внутрішніми перевезеннями, і наведені положення Наказу №340  на неї не поширюються.
Відзив відповідача на апеляційну скаргу на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду не надходив, що відповідно до ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Сторони повноважних представників в судове засідання не направили, хоча повідомлялися про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що 23.04.2021 року на а/д М-12 191 км+380 м (Тернопільська область) уповноваженими особами Придністровського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки було проведено рейдову перевірку (направлення на перевірку № 012760, 012763 від  20.04.2021 року) транспортного засобу марки VOLVO реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , що належить та використовується позивачем. Виявлено порушення Закону – надання послуг з перевезення вантажу без оформлення документів, визначених ст. 48 Закону, а саме без оформлення протоколу та адаптації тахографу до транспортного засобу.
Вказане порушення зафіксовано відповідним актом № 278166 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом (а.с.58).
Згідно з повідомленням (а.с.57) позивачку поінформовано про розгляд справи  щодо порушення законодавства про автомобільний транспорт, призначений на 01.06.2021 року. 
01.06.2021 року за результатами розгляду справи відповідач прийняв постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 227699 за порушення ст. 48 ЗУ «Про автомобільний транспорт» на підставі абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону на позивачку накладено штраф у сумі 1700 грн. 00 коп.
Вважаючи вказану постанову протиправною, позивачка звернулася до суду з адміністративним позовом у даній справі.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова є правомірною, відповідно, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-III (далі – Закон №2344-III).
Відповідно до ст.18 Закону №2344-III з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані:
- організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України;
- здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху;
- забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці;
- здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.
Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.
Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.
Відповідно до п. 3, 4 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого   постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 року   (далі   - Порядок № 1567) органами державного контролю на автомобільному транспорті є Укртрансбезпека, її територіальні органи. Державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
Згідно з п. 14, 15   Порядку   № 1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.
Під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48   Закону   документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.
Відповідно до п. 1.1. Положення про робочий час і час відпочинку водіїв  колісних транспортних засобів, яке затверджено наказом Міністерства  транспорту та зв`язку України №340 від 07.06.2010 року  (далі - Положення) це Положення розроблено відповідно до Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року № 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, Регламенту (ЄС) № 561/2006 Європейського Парламенту та Ради від 15 березня 2006 року про гармонізацію відповідного соціального законодавства, що регулює відносини в галузі автомобільного транспорту та вносить зміни до Регламентів Ради (ЄЕС) № 3821/85 та (ЄС) № 2135/98 і скасовує Регламент Ради (ЄЕС) № 3820/85, Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР), Кодексу законів про працю України та Законів України «Про автомобільний транспорт», «Про дорожній рух».      
П 1.3. Положення передбачено, що його вимоги поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами (далі - ТЗ).
Відповідно до п. 6.1. Положення автобуси,   що  використовуються  для нерегулярних і регулярних  спеціальних  пасажирських  перевезень, для регулярних пасажирських   перевезень  на   міжміських автобусних маршрутах протяжністю  понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.
П. 1.3. Інструкції  з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства  транспорту та зв`язку України №385 від 24.06.2010 року (далі - Інструкція), передбачено, що ця Інструкція поширюється на суб`єктів господарювання, які  проводять  діяльність  у  сфері  надання послуг з перевезення пасажирів  та/або  вантажів  автомобільними транспортними засобами (крім таксі).
Згідно з п. 3.1. Інструкції виробники транспортних засобів,  перевізники,  водії та ПСТ використовують тахографи, тахокарти, картки до цифрових тахографів, тип  яких  затверджено  відповідно   до   вимог   ЄУТР.
Відповідно до п. 3.3. Інструкції водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, зокрема, має при  собі:  протокол про перевірку та адаптацію тахографа до  транспортного  засобу;  заповнені  тахокарти  у  кількості, що передбачена  ЄУТР,  або картку водія чи роздруківку даних  роботи  тахографа  у  разі  обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.
П. 3.6 Інструкції визначено, що перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних  засобів  з  установленими  тахографами та згідно з вимогами ЄУТР здійснюють періодичні  інспекції,  які включають перевірку:
-   правильності роботи  тахографа  та  відповідності  його  типу згідно  із  законодавством  (обов`язковість установлення тахографа певного типу - аналоговий або цифровий, позначка затвердження типу згідно з ЄУТР);
-   наявності та цілісності таблички  тахографа  та  його  пломб, а також   маркування  таблички  та  пломб  тахографа  знаком  ПСТ, внесеним до Переліку;
-   дотримання вимог   щодо  періодичності  проведення  перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу,  а також перевірки тахографа;
-  дотримання вимог щодо періодів роботи  та  відпочинку  водіїв та їх відповідність параметрам руху, зареєстрованим тахографом;
- наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній  пунктом  3.3 цього розділу,  або наявності та чинності картки для цифрового тахографа;
- строків зберігання   відповідної   інформації,  отриманої  за допомогою тахографа,  протоколів перевірки та адаптації  тахографа до транспортного засобу та повірки тахографа.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що норми Положення та Інструкції в тому числі поширюються на перевізників, які здійснюють внутрішні перевезення.
Отже, перевізник, який здійснює внутрішні перевезення, зобов`язаний забезпечувати перевірку тахографів.
В свою чергу водій транспортного засобу, обладнаного тахографом повинен мати при собі протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу.
Ст. 48 Закону №2344-III передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Згідно з абз.3 ч. 1 ст.60 Закону №2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений   статтями 39   та   48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
З матеріалів справи встановлено, що позивач здійснює внутрішні автомобільні перевезення вантажу. Транспортний засіб марки VOLVO реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перевірявся та на якому здійснюються вказані перевезення, обладнаний тахографом.
Разом з тим, відповідно до акту від 23.04.2021 року № 278166 під час проведення перевірки у водія транспортного засобу марки VOLVO реєстраційний номер НОМЕР_1 , був відсутній протокол про перевірку та адаптацію тахографа до  транспортного  засобу.  
Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідач обґрунтовано застосував до ФОП ОСОБА_1 адміністративно-господарський штраф у розмірі 1700 грн відповідно до абз.3 ч. 1 ст.60 Закону №2344-III.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла  висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 31 серпня 2021 року слід залишити без змін.  
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 31 серпня 2021 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку з підстав, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.
Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
          
Головуючий	 	 	Сапальова Т.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Ватаманюк Р.В.    Капустинський М.М.