Дата документу 23.12.2021 Справа № 336/1794/21

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
  
Справа № 22-ц/807/4060/21                                  Головуючий у 1-й інстанції: Щаслива О.В. 
Є.У.№ 336/1794/21                                               Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2021 року                                                       м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду  цивільних справ:

головуючого:        Кочеткової І.В.,
суддів:                 Кримської О.М.,
                        Дашковської А.В.,

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за послуги центрального опалення, гарячого водопостачання,
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в особі представника - адвоката Вертелецької Тетяни В`ячеславівни на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 квітня 2021 року,
В С Т А Н О В И В:
У  березні 2021 року  Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з централізованого опалення, гарячого водопостачання. В обґрунтування позовних вимог зазначало, що позивач у період з 01.10.2017 по 01.02.2021надав відповідачам послуги у приміщенні, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 на загальну суму 49 533 грн. 31 коп. Відповідачі в добровільному порядку відмовляються вносити плату за надані послуги, чим завдають матеріальну шкоду Концерну. Крім зазначеної суми позивач просить стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 2270,00 грн.
Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 квітня 2021 року позовні вимоги задоволено.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , на користь Концерну «Міські теплові мережі», в рахунок погашення заборгованості за послуги з централізованого опалення, гарячого водопостачання за період з 01.10.2017 по 01.02.2021 у розмірі 49 533,31 грн. 31 коп.
Стягнуто пропорційно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,на користь Концерну «Міські теплові мережі» судовий збір у сумі 454,00 грн. з кожного, а всього 2270,00 грн. 
Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 в особі представника - адвоката Вертелецької Т.В. подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що відповідачі по справі не були повідомлені своєчасно та належним чином про розгляд справи, в оголошенні, яке міститься в матеріалах справи, суд викликав ОСОБА_1 , яка взагалі не є стороною по справі, а поштові повідомлення з конвертами повертались до суду, які не вручені, у зв`язку з чим апелянт вказує на порушенням судом першої інстанції норм процесуального права. Окрім того, скаржник вказала, що позивачем не доведена сума заборгованості станом на жовтень 2017 року, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази про наявність такої заборгованості саме на жовтень 2017 року. Також апелянт просила застосувати строк позовної давності, оскілки під час розгляду справи в суді першої інстанції була позбавлена такої можливості. Так позивач просив в позові про стягнення заборгованості з відповідачів, яка утворилась з жовтня 2017 по лютий 2021, проте до суду звернувся із позовом у березні 2021. Таким чином, заявлені позовні вимоги виходять за межі строків позовної давності.
Концерн «МТМ отримав копію апеляційної скарги та ухвали про відкриття апеляційного провадження 29.11.2021, відзив на адресу апеляційного суду не надходив, проте це не заважає її розгляду за наявними матеріалами справи.
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті  369 цього Кодексу.
Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Зважаючи на те, що справа є малозначною, та відсутність клопотань Сторін про розгляд апеляційної скарги в судовому засідання з повідомленням сторін, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Задовольняючі позовні вимоги Концерну «Міські теплові мережі», суд першої інстанції виходив з того, що  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , як мешканці житлового приміщення та споживачі теплової енергії зобов`язані здійснювати оплату за неї, а тому вся заборгованість, яка утворилась за період з  01.10.2017 року по 01.02.2021 року, повинна бути сплачена. Факт надання послуг, їх кількість та якість, на думку суду, підтверджені належними і допустимими доказами.
Суд першої інстанції вірно зазначив, що відповідно до ст.ст. 67, 68 ЖК України, наймачі (власники) квартир зобов`язані щомісяця своєчасно вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води.
Стаття 64ЖК України визначає, що члени сім`ї наймача, що проживають спільно з ним, несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з договору найму житлового приміщення.
За правилами ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Споживач згідно ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
За нормами ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.
За змістом статті 24 ч. 3 Закону України «Про теплопостачання» споживач теплової енергії зобов`язаний своєчасно укласти договір з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.
Згідно п.1 Правил про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, з подальшими змінами та доповненнями, ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг(виконавець) і фізичною та юридичною особою(споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.
Послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання відносяться до комунальних послуг.
Судом першої інстанції встановлено, що договір між сторонами по справі про надання послуг був укладений 24.11.2009 строком до 31.12.2014. При цьому договір вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення його строку одного із сторін не буде письмово заявлено про розірвання або необхідність перегляду.
Доказів того, що договір був розірваний суду не надано. 
У матеріалах справи містяться належні та допустимі докази того, що особовий рахунок № НОМЕР_1 був відкритий за адресою: АДРЕСА_1 , по якому здійснювались періодичні платежі у період з 01.10.2017 по 01.02.2021 заборгованість складає 49533,31 грн.
Відповідно до Витягів з реєстру територіальної громади м. Запоріжжя сформованих за відомостями електронної бази даних Департаменту реєстраційних послуг ЗМР щодо реєстрації місця проживання фізичної особи, відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .
Отже, суд першої інстанції на підставі належних доказів встановив, що відповідачі є споживачем централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що постачається Концерном «Міські теплові мережі».
Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Позивач у період з 01.10.2017 по 01.02.2021 надавав відповідачам послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у житлове приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , на загальну суму 49533,31 гривень.
Водночас, відповідачі, що є споживачами вказаних послуг їх вартість за вказаний період сплачували не в повному обсязі в результаті чого утворилась заборгованість в розмірі 49533,31 грн., погашення заборгованості відбулося у серпні 2018 в розмірі 24750,76 грн.(а.с.5)
Статтею 19-1 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що оплата споживачем теплової енергії шляхом перерахування коштів на рахунок із спеціальним режимом використання є обов`язковою умовою договору на постачання теплової енергії, укладеного між теплопостачальною організацією та споживачем теплової енергії.
Згідно з ст. 526ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до вимог ст. 1213 ЦК України відповідач повинен відшкодувати вартість безпідставно набутої теплової енергії.
Пунктом 4 ч.1 ст.611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно зі ст.610ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
На підставі ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
На підтвердження вартості надання послуг та отримання таких споживачем, Концерн «МТМ» надало довідку щодо заборгованості за надані послуги по особовому рахунку № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
Споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (пункт 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року). Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно (частина перша статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року). Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (частина перша статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк (пункт 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630). Розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк (пункт 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 18 серпня 2017 року № 633, чинної з 30 серпня 2017 року).
Якщо договором не встановлений інший термін, то з 21 числа кожного місяця починається період прострочення оплати наданих у попередньому місяці послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, а отже, і перебіг позовної давності щодо відповідного щомісячного платежу, за яким споживач допустив прострочення.
Отже, висновок суду про наявність заборгованості за надані послуги з центрального опалення та гарячого водопостачання за адресою: АДРЕСА_1 та в розмірі 49 533,31 грн. є законним та обґрунтованим.
Проте, апеляційний суд вважає слушними доводи апеляційної скарги стосовно неналежного повідомлення відповідачів по справі.
Так, відповідно до змісту ст. 128 ЦПК України, суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення – завчасно. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається:
1) юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань;
2) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Днем вручення судової повістки є:
1) день вручення судової повістки під розписку;
2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи;
3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;
4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Відповідно до ст. 129 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна містити:
1) ім`я фізичної особи чи найменування юридичної особи, якій адресується повістка;
2) найменування та адресу суду;
3) зазначення місця, дня і часу явки за викликом;
4) назву справи, за якою робиться виклик;
5) зазначення, як хто викликається особа (як позивач, відповідач, третя особа, свідок, експерт, спеціаліст, перекладач);
6) зазначення, чи викликається особа в судове засідання чи у підготовче судове засідання, а у разі повторного виклику сторони у зв`язку з необхідністю надати особисті пояснення - про потребу надати особисті пояснення;
7) у разі необхідності - пропозицію учаснику справи подати всі раніше неподані докази;
8) зазначення обов`язку особи, яка одержала судову повістку в зв`язку з відсутністю адресата, за першої можливості вручити її адресату;
9) роз`яснення про наслідки неявки залежно від процесуального статусу особи, яка викликається (накладення штрафу, примусовий привід, розгляд справи за відсутності, залишення заяви без розгляду), і про обов`язок повідомити суд про причини неявки.
В оголошенні про виклик вказуються дані, зазначені в пунктах 1-7 і 9 частини першої цієї статті. Судова повістка-повідомлення повинна містити найменування та адресу суду, назву справи, зазначення процесуального статусу особи, яка повідомляється, вказівку про те, яку дію буде вчинено, місце, дату і час її вчинення, а також про те, що участь у її вчиненні для цієї особи не є обов`язковою. Якщо разом із судовою повісткою надсилаються копії відповідних документів, у повістці повинно бути зазначено, які документи надсилаються і про право особи, яка повідомляється, подати заперечення та відповідні докази на їх підтвердження.
В матеріалах вказаної цивільної справи відсутні докази належного повідомлення відповідачів по праві про розгляд справи.
Посилання суду першої інстанції на те, що відповідачі по справі повідомлялись про розгляд справи всіма належними способами – не відповідають дійсності.
Відповідачам копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками були направлені поштою, проте конверти були повернуті на адресу суду поштовим відділенням зв`язку із зазначенням причини невручення «за закінченням терміну зберігання» (а.с.25-29,32-37)
Оголошення, яке розміщено на офіційному веб-сайті судової влади України у вигляді повідомлення про розгляд даної цивільної справи у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін за наявними матеріалами адресоване « ОСОБА_6 », яка не є строною по справі(а.с.21,21 зворот).
Таким чином, вважати, що відповідачі були своєчасно та належним чином про розгляд справи – не можна.
Окрім того, беручі до уваги той факт, що відповідачі не були належним чином повідомлені про розгляд справи та були позбавлені права надати відзив на позовну заяву, апеляційний суд вважає за можливе прийняти заяву ОСОБА_2 про застосування строків позовної давності.
Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Згідно із приписами ст.ст. 260,261 ЦК України, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. При цьому норма частини першої статті 261 ЦК України містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб`єктивних прав, відтак обов`язок доведення терміну, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача.
Позовні вимоги Концерну «МТМ» стосуються заборгованості, що утворилася у період з з 01.10.2017 по 01.02.2021. Водночас, із вказаними вимогами Концерн «МТМ» звернувся до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя 11.03.2021.
Верховний Суд у постанові від 23.12.2020 по справі № 127/23910/14-ц дійшов висновку, що правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. Часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.
Матеріали справи не містять доказів того, що строк позовної давності щодо позовних вимог Концерну «Міські теплові мережі» було перервано, відповідно, колегія суддів погоджується з доводами скаржника, що строк позовної давності стосовно заявлених вимог Концерном «МТМ» до  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 за період з 01.10.2017 по лютий 2018 включно сплив у березні 2020 року, а отже позовні вимоги позивача, заявлені у березні 2021 року з пропуском встановленого ст. 257ЦК строку позовної давності, що є підставою для відмови у цій частині позовних вимог.
Отже заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача за період з 01.03.2018 по 01.02.2021 включно складає 38374,37 гривень.
Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
За вказаних обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції у відповідності до норм ст. 376ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову в розмірі 38374,37 грн. в іншій частині позовних вимог Концерну «Міські теплові мережі» слід відмовити у зв`язку із застосування строків позовної давності.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Під час звернення до суду першої інстанції Концерн «МТМ» сплатив судовий збір в розмірі 2270,00 грн.
З урахуванням того, що позовні вимоги Концерну «МТМ» задоволені частково, судовий збір, який підлягає компенсації за рахунок відповідачів складає 1758,61 гривень, тобто по 351,72 грн. з кожного.
Окрім того, ОСОБА_2 при звернені з апеляційною скаргою сплатила судовий збір в розмірі 3405,00 гривень, з урахуванням задоволення її апеляційної скарги та часткове задоволення позовних вимог Концерну «МТМ», з урахуванням взаємозаліку, судовий збір який підлягає компенсації апелянту складає 3053,28 грн.
Керуючись ст. ст. 369, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника – адвоката Вертелецької Тетяни В`ячеславівни задовольнити.
Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 квітня 2021 року у цій справі скасувати та ухвалити нове про часткове задоволення позову.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , на користь Концерну «Міські теплові мережі», ЄДРПОУ 32121458, яке знаходиться за адресою: м. Запоріжжя бул. Гвардійський, 137 ( НОМЕР_2 Філія – Запорізького обласного управління АТ "Ощадбанк", МФО 313957, код ЄДРПОУ 32121458) в рахунок погашення заборгованості за послуги з централізованого опалення, гарячого водопостачання за період з 01.03.2018 року по 01.02.2021 року у розмірі 38 374,37 гривень ( тридцять вісім тисяч триста сімдесят чотири гривні 37 копійок).
Стягнути пропорційно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , на користь Концерну «Міські теплові мережі» судовий збір у сумі 351,72 грн. (триста п`ятдесят одна гривня 72 копійоки) з кожного, а всього 1406,80 грн. (одна тисяча чотириста шість гривень 80 копійок) (на рахунок № НОМЕР_3 ПАТ АБ "Укргазбанк", МФО 320478, отримувач: Концерн "Міські теплові мережі", код ЄДРПОУ 32121458).
Стягнути з Концерну «Міські теплові мережі» на користь ОСОБА_2 судовий збір 3053,28 грн. (три тисячі п`ятдесят три гривні 28 копійок).
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково. 
Головуючий: І.В. Кочеткова

Судді: А.В. Дашковська

                                                                                                        О.М. Кримська