ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2022 року
м. Хмельницький

Справа № 686/26258/21
Провадження № 33/4820/169/22
Суддя Хмельницького апеляційного суду Матущак М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Пелюшка Л.О. на постанову судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 грудня 2021 року,
в с т а н о в и в :
Цією постановою
ОСОБА_1 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,
визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді виконання суспільно корисних робіт на строк 120 годин.
Стягнуто на користь держави 454 грн судового збору.
       За постановою судді, ОСОБА_1 допустив заборгованість зі сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до виконання, чим вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.183-1 КУпАП.
В апеляційній скарзі захисник Пелюшок Л.О. просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Хмельницького міськрайонного суду від 20 грудня 2021 року, вказану постанову скасувати, а провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП.
Зазначав, що лише 17 січня 2022 року ОСОБА_1 отримав копію оскаржуваної постанови.
18 січня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до нього з проханням про надання правової допомоги у цій справі, про що між ними було укладено відповідний договір.
Звертав увагу, що ОСОБА_1 не був повідомлений про дату, час та місце слухання справи. 
Крім того, ОСОБА_1 жодних заявок на отримання судової повістки SMS-повідомлення до суду у вказаній справі не подавав, а тому не був повідомлений належним чином про дату, час та місце слухання справи, з огляду на що був позбавлений можливості надати свої доводи та заперечення.
З огляду на вищенаведене, строк на подання апеляційної скарги пропущено з поважних причин, незалежних від нього, а тому підлягає поновленню.
Уважав, що постанова суду першої інстанції є незаконною та передчасною.
Водночас, оскільки було порушено право на захист ОСОБА_1 , то він був позбавлений можливості надати відповідні докази проти висунутого звинувачення, а суд першої інстанції був позбавлений можливості встановити та надати правову оцінку обставинам та доказам, що свідчать на його користь та виключають як подію адміністративного правопорушення, так і відсутність його складу.
Звертав увагу, що дублікат виконавчого листа, про який вказано в оскаржуваній постанові видано судом 17 січня 2019 року, тобто з помилкою, оскільки він виданий раніше ніж прийнята відповідна ухвала.
На його думку, у протоколі про адміністративне правопорушення суть адміністративного правопорушення викладена в загальних рисах без конкретизації об`єктивних ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183-1 КУпАП, зокрема, не вказано періоду часу виникнення аліментної заборгованості.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 28 лютого 2020 року, що прийнято у справі №686/33452/19, задоволено позов ОСОБА_1 та зменшено розмір стягуваних аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання синів: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 до однієї другої частини його заробітку (доходу) на дітей щомісячно до досягнення ними повноліття, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку з дня набрання рішенням законної сили.
Це рішення через встановлені тоді процесуальні обмеження щодо набрання ним законної сили, пов`язані із поширенням короновірусної хвороби «COVID-19», набрало законної сили лише 07 серпня 2020 року.
Згідно довідок №25, 26, 27 від 17 січня 2022 року, що видані приватним підприємством «Кармель», ОСОБА_1 з 28 травня 2018 року працює в цьому підприємстві з 28 травня 2018 року підприємством в рахунок сплати аліментів за 2019, 2020, 2021 роки із його заробітної плати на утримання трьох синів після підрахунку всіх обов`язкових платежів утримано аліменти в розмірі Ѕ розміру його заробітку (доходу).
Отже, з 21 січня 2020 року у ОСОБА_1 відсутня заборгованість зі сплати аліментів, розмір якої б перевищував суму платежів за шість місяців, оскільки утримання аліментів здійснюється підприємством, незалежно від його волі, зокрема, на підставі постанов державних виконавців.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку про таке.
Строк на апеляційне оскарження постанови судді Хмельницького міськрайонного суду від 20 грудня 2021 року був пропущений з поважних причин, зазначених у апеляційній скарзі, та підлягає поновленню апеляційним судом.
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Пелюшок Л.О. були належним чином повідомлені про дату, час і місце даного судового розгляду. У судове засідання апеляційного суду не з`явилися, не подали клопотання про відкладення розгляду справи.
Уважаю, що ОСОБА_1 та його захисник Пелюшок Л.О. не надали доказів поважності причин свого нез`явлення, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП. 
Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.
Відповідно до вимог ст.ст.251, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, для чого дослідити і дати оцінку зібраним у справі доказам.
Указаних вимог закону суд першої інстанції при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення не дотримався.
Відповідно до положення ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлене неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Згідно п.2 ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження.
Згідно ч.1 ст.183-1 КУпАП відповідальність наступає за несплату аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.
Отже, обов`язковою умовою настання відповідальності за вказаною статтею КУпАП є обізнаність особи про пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання та наявність обов`язку сплачувати аліменти.
Доказами відповідно до ст.251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно вимог ст.252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Приймаючи рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.183-1 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що його вина є доведеною.
Однак, з таким висновком суду не можна погодитись з огляду на таке.
Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину у справі.
Тобто, адміністративна відповідальність настає за наявності в особи, що притягається до відповідальності умисних, винних протиправних дій, що пов`язані із несплатою аліментів, в результаті чого сукупний розмір заборгованості з аліментів має перевищити суму відповідних платежів за шість місяців, яка обчислюється з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.
Водночас за приписами ч.1 ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, крім інших обов`язкових реквізитів, зазначається, зокрема, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення.
При цьому суть адміністративного правопорушення має бути конкретною за змістом, викладеною з урахуванням суб`єктивних та об`єктивних ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183-1 КУпАП.
Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення, суть адміністративного правопорушення в ньому викладена в загальних рисах без конкретизації об`єктивних ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183-1 КУпАП, зокрема, не вказано періоду часу виникнення аліментної заборгованості та розміру цієї заборгованості, що є неприпустимим.
Аналізуючи під час апеляційного розгляду наявні в матеріалах справи докази, приходжу до переконання, що висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП не підтверджуються зібраними у справі доказами.
ОСОБА_1 та його захисник Пелюшок Л.О. вказували, що ОСОБА_1 не уникав та не уникає свого обов`язку зі сплати аліментів на утримання дітей, зокрема, й сина ОСОБА_2 та заперечував наявність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченогоч.1 ст.183-1 КУпАП.
Зазначали, що згідно довідок №25, №26 та №27 від 17 січня 2022 року, що видані приватним підприємством «Кармель», ОСОБА_1 з 28 травня 2018 року працює на цьому підприємстві з 28 травня 2018 року і підприємством в рахунок сплати аліментів з 2019, 2020 та 2021 роки з його заробітної плати на утримання трьох синів: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , після підрахунку всіх обов`язкових платежів, утримано аліменти в розмірі Ѕ розміру його заробітку (доходу).
Отже, з 21 січня 2020 року в ОСОБА_1 взагалі відсутня заборгованість зі сплати аліментів, розмір якої б перевищував суму платежів за шість місяців, оскільки утримання аліментів здійснюється підприємством, незалежно від його волі, зокрема, на підставі постанов державних виконавців.
Достовірність нарахування заборгованості та видача відповідних розрахунків, що долучені до матеріалів виконавчого провадження, викликає обґрунтовані сумніви, бо не були враховані навіть подальші рішення судів, що набрали законної сили та те, що ОСОБА_1 офіційно працевлаштований.
Це випливає з того, що для визначення розміру аліментів, які мають бути сплачені за 2019, 2020, 2021 роки, та відповідно визначення заборгованості за шість місяців береться за основу не його офіційний дохід (заробітна плата), а середня заробітна плата для працівників відповідної місцевості, яка є вищою від його офіційного доходу, та вказана без підрахунку загальнообов`язкових платежів.
Окрім того, стаття 183-1 КУпАП вступила в дію з 06 лютого 2018 року.
Оскільки стаття 183-1 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за несплату аліментів, то дана норма не має зворотної дії в часі.
Тому, на думку сторони захисту, з чим погоджується апеляційний суд, період часу несплати аліментів особою до вступу в дію ст.183-1 КУпАП не має братися до уваги при обрахунку сукупного розміру аліментної заборгованості, як умови притягнення до адміністративної відповідальності за вказаною нормою закону.
З огляду на викладене, а також те, що виконавче провадження відкрито лише 21 січня 2020 року, місцевому суду необхідно було перевірити відповідність протоколу про адміністративне правопорушення вищевказаним вимогам та наявність заборгованості саме з цього часу, оскільки інших даних матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.
Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП, суд першої інстанції в своїй постанові жодним чином не мотивував своє рішення з посиланням на докази у справі, які судом було безпосередньо досліджено та перевірено. Натомість формально зазначив, що вина останнього підтверджується наявними письмовими матеріалами справи, без надання оцінки кожному доказу у справі з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення.
Отже, місцевим судом було застосовано спрощений підхід до судового розгляду справи про адміністративне правопорушення, проігноровано права особи, яка притягається до відповідальності, що є неприпустимим.
Доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи, спростовують висновки суду та дають підстави вважати, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.
Згідно з ст.58 Конституції України закони та інші нормативно правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Відповідно до ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Постанова судді згідно ст.283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто, на достатніх і незаперечних доказах.
Застосовуючи закріплений в ст.62 Конституції України принцип презумпції невинуватості, уважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП. не доведена.
Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
За таких обставин, ураховуючи, що суд першої інстанції необґрунтовано притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.183-1 КУпАП, постанова місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження в справі закриттю через відсутність в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.183-1 КУпАП.
Керуючись ст.294 КУпАП,
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Пелюшка Л.О. задовольнити.
Постанову судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 грудня 2021 року про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.183-1 КУпАП скасувати.
Провадження у справі відносно  ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького
апеляційного суду                                                         М.С. Матущак