ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2022 року	Львів	Справа № 380/9794/21 пров. № А/857/23355/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді –                                       Кушнерика М.П.
суддів –                                                            Курильця А.Р., Мікули О.І.; 
за участю секретаря судового засідання –   Рибачука А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Західного територіального управління Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2021 року, прийняте суддею Сакалош В.М. в м.Львові, о 12 годині 38 хвилині, повний текст складено 27 вересня 2021 року, у справі № 380/9794/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Західного територіального управління Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, 

                                                         ВСТАНОВИВ:

В червні 2021 року, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправними дії Західного територіального управлінню Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ), які полягають у невірному обрахунку у лютому-серпні 2020 року сум грошового забезпечення, неповному нарахуванні та виплаті за цей же період індексації грошового забезпечення та невірному обрахунку і виплаті одноразової грошової винагороди у зв`язку і звільненням; зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення (із врахуванням виплачених сум) за 2020 рік відповідно до п.4 Постанови КМ України № 704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт; зобов`язати Західне територіальне управління Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період лютий-серпень 2020 року із базовим місяцем - березень 2018 року із врахуванням вже виплаченої суми; зобов`язати відповідача із врахуванням перерахованих сум грошового забезпечення за 2020 рік перерахувати та виплатити одноразову грошову допомогу за кожен календарний рік служби із врахуванням вже виплаченої суми; стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати у сумі 2000 грн. сплачені за надання правової допомоги та 908 грн. сплаченого судового збору.
Позовні вимоги мотивує тим, що відповідачем в порушення вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» в період за лютий-серпень 2020 не виплачувалась індексація грошового забезпечення в повному обсязі. Індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці, а її проведення у зв`язку зі зростанням споживчих цін є обов`язковим для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи, а відповідно не проведено в повному розмірі розрахунок одноразової грошової винагороди при звільненні.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2021 року позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії відповідача - Західного територіального управлінню Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ), які полягають у невірному обрахунку позивачу у лютому-серпні 2020 року сум грошового забезпечення, неповному нарахуванні та виплаті за цей же період індексації грошового забезпечення та невірному обрахунку і виплаті одноразової грошової винагороди у зв`язку і звільненням.
Зобов`язано відповідача здійснити перерахунок та виплатити позивачу грошове забезпечення (із врахуванням виплачених сум) за 2020 рік відповідно до п.4 Постанови КМ України № 704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».
Зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період лютий-серпень 2020 року.
Зобов`язано відповідача із врахуванням перерахованих сум грошового забезпечення за 2020 рік перерахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу за кожен календарний рік служби із врахуванням вже виплаченої суми.
В іншій частині позову - відмовлено.
Стягнуто на користь позивача з Західного територіального управління Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000,00 грн та судовий збір в сумі 454 грн. 00 коп.

Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив відповідач, з підстав порушення норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає те, що Постановою № 1013 не лише істотно змінено порядок проведення індексації доходів населення починаючи з 01.12.2015, але й визначено базовий місяць (січень 2016 року), з якого в подальшому необхідно відштовхуватись для проведення індексації.
На виконання вимог пункту 3 Постанови № 1013 та відповідно до розпорядження командувача Національної гвардії України від 04.02.2016 № Р-5 «Про підвищення розмірів грошового забезпечення військовослужбовців Національної гвардії України» в січні 2016 року військовослужбовцям Національної гвардії України, в тому числі військовослужбовцям Західного територіального управління Національної гвардії України, здійснено нарахування та виплату додаткових видів грошового забезпечення за грудень 2015 року у підвищеному розмірі.
Січень 2016 року був базовим місяцем для нарахування індексації в 2016 році. Крім того, позивачу індексація нараховувалася згідно коефіцієнтів індексації грошового забезпечення
Згідно особистих карток на грошове забезпечення за 2018-2020 роки у цих роках позивачу було нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення в повному розмірі.
Просить скасувати рішення суду та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову повністю.
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що не перешкоджає розгляду справи.

У відповідності до вимог ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідачем не оскаржується рішення в частині стягнення судових витрат, а позивачем не оскаржується рішення в частині відмови у задоволенні позову.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 до 21 листопада 2018 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 Національної гвардії України.
21.11.2018 позивач наказом командира військової частини НОМЕР_2 № 262 виключений зі списків частини та всіх видів забезпечення у зв`язку з переведенням для подальшого проходження військової служби до Західного територіального управління Національної гвардії України та на підставі наказу відповідача № 306, зарахований у списки особового складу управління та всіх видів забезпечення.
06 серпня 2020 року наказом Західного територіального управління Національної гвардії України № 185 з позивачем припинено контракт про проходження військової служби та його виключено із списків особового складу і всіх видів забезпечення (за станом здоров`я).
У зв`язку з неповним розрахунком під час виключення із списків військової частини, а саме не нарахуванням та не виплатою відповідачем всіх сум індексації грошового забезпечення, позивач 26 квітня 2021 року звернувся до відповідача з відповідним запитом.
30 квітня 2021 року відповідач надав відповідь за № 50/32-903 в якій зазначив, що позивачу нараховувалась та виплачувалась індексація у відповідності до вимог ст. 51 Бюджетного кодексу України. Базовими місяцем для такого нарахування був березень 2018р.
На звернення позивача, відповідач надав позивачу довідку № 50/32-89 про нараховану та виплачену позивачу індексацію грошового забезпечення із якої вбачається, що відповідач у листопаді 2018 року ненарахував та невиплачував індексацію грошового забезпечення. У грудні 2018, січні та лютому 2019 відповідач нарахував та виплатив позивачу по 71,08 грн., у період з березня по червень (включно) 2019 нараховував та виплачував по 134,47 грн., у період липень-листопад 2019 по 206,72 грн., у період грудень 2019 - червень 2020 по 216,51 грн. і у липні 2020 - 226,29 грн.
14 травня 2021 року представник позивача звернувся до відповідача надати відомості про нарахування позивачу грошового забезпечення у 2020 році на що отримав відповідь від 04 червня 2021 року за вих. № 50/32-Р-1150 із якої вбачається, що посадовий оклад позивача становив 5220 грн., оклад за військове звання - 1340 грн., надбавка за вислугу років – 3280 грн. та долучив довідку № 50-32/105 про нараховане у 2020 році позивачу грошове забезпечення, а також довідку № 50-32/104 про нараховану та виплачену позивачу індексацію грошового забезпечення.
Як вбачається з карток особового рахунку на виплату грошового забезпечення позивача 2018-2020 роки посадовий оклад 5220 грн, оклад за військове звання 1340 грн. йому було встановлено у березні 2018 року.
Позивач вважає такі дії відповідача протиправними та такими, що порушують його права та інтереси, тому звернувся з позовом до суду.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправну бездіяльність Західного територіального управління Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ) щодо не нарахування та невиплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, та зобов`язання нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, виходячи з наступного.

Згідно статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII) визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. (ч. 3ст. 9 Закону України № 2011-XII).
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України “Про індексацію грошових доходів населення”(далі - Закону України № 1282-XII).
ст.1 Закону України “Про індексацію грошових доходів населення” № 1282-XII ( далі  -Закон № 1282-XII) визначено, що індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Із змісту ст.2 Закону України № 1282-XII видно, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (ч. 1 ст. 4 Закону України № 1282-XII).
ч.1, ч.2 ст. 5 Закону України № 1282-XII встановлено, що підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів. Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.
Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік (ч. 6 ст. 5 Закону України № 1282-XII).
Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003, з наступними змінами та доповненнями (далі - Порядок № 1078 в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
В п.1-1 Порядку № 1078 передбачено, що підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України “Про внесення змін до Закону України “Про індексацію грошових доходів населення” від 06.02.2003р. № 491-ІV.
У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства (абзац 8 п. 4 Порядку № 1078).
Згідно п. 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.
У Рішенні Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року у справі №9-рп/2013(далі - Рішення № 9-рп/2013) за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положення частини другої ст.233 Кодексу законів про працю України зазначено, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. Тому системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а отже підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.
Як зазначено Верховним Судом у постановах від 19.06.2019р. у справі №825/1987/17, від 20.11.2019р. у справі № 620/1892/19, від 05.02.2020р. у справі № 825/565/17 індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а отже підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.
Отже, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. За відсутності затвердженого особливого порядку індексації грошового забезпечення військовослужбовців, нарахування індексації грошового забезпечення здійснюється у встановленому Кабінету Міністрів України порядку, а саме відповідно до Порядку №1078. Сума індексації грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до   Закону України № 1282-XII, підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті.
У редакції Постанови Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015, яка набрала чинності з 15.12.2015 та підлягала застосуванню з 01.12.2015, пункт 5 Порядку № 1078 викладено у такій редакції:
"У разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.
Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу...".
Судом першої інстанції вірно зазначено, що сума індексація грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону, підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті.
Позивачу за період лютий-серпень 2020 року не виплачувалась індексація грошового забезпечення, що свідчить про протиправну бездіяльність відповідача, оскільки будь-які дії стосовно вказаних виплат ним не вчинялися.
Відсутність механізму виплати індексації не може позбавляти позивача права на отримання належних йому сум невиплаченого доходу, обмежене фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у позивача права на нарахування індексації грошового забезпечення, що правильно зазначено судом першої інстанції.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі “Серявін та інші проти України” (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
В ст.242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Апеляційний суд відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а, відтак, не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення.
Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для його скасування колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ч.3 ст. 243, ст.ст.308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

                                                            ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Західного територіального управління Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ) – залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2021 року у справі № 380/9794/21, - без змін. 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	М. П. Кушнерик 	
судді	 	А. Р. Курилець 	
 	 	О. І. Мікула  	
Повне судове рішення складено 10.03.22