РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2021 року
м. Рівне

Справа № 558/137/21
Провадження № 22-ц/4815/1202/21

Рівненський апеляційний суд в складі суддів: 
головуючого Боймиструка С.В, 
суддів: Гордійчук С.О., Хилевича С.В., 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Демидівського районного суду Рівненської області від 31 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання та додаткових витрат пов`язаних з навчанням,

В С Т А Н О В И В :
У березні 2021 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання та додаткових витрат пов`язаних з навчанням.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з відповідачем ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі.  27  липня 2010  року шлюб  між нею  та відповідачем  було розірвано. Спільна з  відповідачем ОСОБА_1  дитина –  син ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  на даний  час є  повнолітнім та навчається  на 3  курсі у Відокремленому структурному підрозділі «Фаховий  коледж технологій,  бізнесу та  права Східноєвропейського  національного університету  імені Лесі  Українки»,  денного відділення.  Період навчання  з 1  вересня 2018  року по  30  червня 2022 року за  контрактним замовленням,  стипендія не  нараховується. Середньомісячні витрати на утримання, харчування і навчання сина складають  6500-7000  гривень.  Відповідач останнім  часом бере  участь у  вихованні та  матеріальному утриманні  сина,  однак наданих  відповідачем коштів  їй не  вистачає для  забезпечення належного  і достатнього  утримання сина. 
За навчання сина в коледжі нею сплачувалися кошти в сумі 37257,00 грн. та 1800,00 гривень за надання платних послуг з поглибленого вивчення предметів, 4300,00 гривень за навчання сина на водія в Млинівському РСТК ТСОУ.
Просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання в розмірі 30% від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду з позовною заявою та до закінчення навчання або досягнення сином 23 років, а також просила 21678,50 гривень додаткових витрат, пов`язаних з оплатою навчання сина ОСОБА_3 .
Рішенням Демидівського районного суду Рівненської області від 31 травня 2021 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь  ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , який продовжує навчання, в розмірі 2500,00 гривень щомісячно, починаючи з 10 березня 2021 року та до закінчення навчання або до досягнення ним віку 23-х років.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь  ОСОБА_2 , додаткові витрати пов`язані з оплатою навчання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 18907,00 гривень.
В решті позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій доводить про незаконність та необґрунтованість вказаного рішення суду через порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Зазначає, що своєчасно та в повному обсязі сплачував аліменти на утримання свого сина. Вважає, що обставин, які свідчили б про необхідність ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів на даний момент не існує. Стверджує, що позивач сплачувала витрати по навчанню сина лише зі сплачених ним аліментів.
Просить рішення Демидівського районного суду Рівненської області від 31 травня 2021 року змінити. 
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання та додаткових витрат пов`язаних з навчанням задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь  ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , який продовжує навчання, в розмірі 2000,00 гривень щомісячно, починаючи з 10 березня 2021 року та до закінчення навчання або до досягнення ним віку 23-х років.
В решті позовних вимог відмовити.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначає, що всі сплачені аліменти спрямовувались на потреби дитини. Вважає, що несла свою частину витрат на дитину як і відповідач. Просить суд враховувати чи буде достатньо суми аліментів для утримання повнолітнього сина. Стверджує, що вимоги скарги задоволенню не підлягають, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Відповідно до ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 274, ч.1 ст. 368, ч.1 ст. 369 ЦПК України, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду у порядку письмового та спрощеного позовного провадження, як малозначна справа.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 проживали в шлюбі, який розірвано 27 липня 2010 року.
Згідно Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , вони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..
Згідно довідки Демидівської селищної ради від 19 лютого 2021 року №15-20/197,  ОСОБА_3 , 2003 року народження, зареєстрований та проживає з матір`ю ОСОБА_2 ..
З долученого договору про надання освітніх послуг від 10 серпня 2018 року ОСОБА_3 вбачається що строк навчання становитиме 3 роки і 10 місяців. Загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 46000 гривень. Відповідно до Додаткової угоди від 18.05.2019 року 49360 грн., а Додаткової угоди від 20 травня 2020 року – 50394 гривні. 
Обов`язок батьків по утриманню повнолітніх дочки, сина на період навчання передбачено главою 16 СК України (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів враховується вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
У правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 24.02.2016 року у справі № 6-1296цс15 зазначено, що при визначенні розміру даного виду аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження (аналогічні висновки міститься в постановах Верховного Суду Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21.03.2018 року у справі №478/2108/16-ц та від 29.01.2018 року у справі №622/373/16-ц).
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов обґрунтованого висновку про те, що повнолітній син відповідача, який навчається у вищому навчальному закладі, потребує матеріальної допомоги для належного забезпечення його навчання та побуту, а тому стягнення аліментів з батька на його утримання аліментів є необхідним, оскільки обов`язок з утримання дитини покладається на обох батьків.
Відповідач являється фізично здоровим та працевлаштованим. Крім того в ході розгляду справи відповідачем ОСОБА_1 були визнані позовні вимоги позивача в частині стягнення з нього аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , який продовжує навчання, в розмірі 2000,00 гривень щомісячно до закінчення навчання або досягнення сином 23 років.
Визначаючи розмір аліментів, які підлягають до стягнення на корить позивача у розмірі 2500 грн. щомісячно, починаючи стягнення з часу звернення до суду позивачем з позовною заявою та до закінчення навчання або досягнення повнолітнім сином сторін 23 років., судом першої інстанції враховано матеріальне становище сина та батька, часткове визнання позову відповідачем, вартість навчання, рівність матері та батька щодо виконання батьківських обов`язків.
Щодо посилань відповідача на належну сплату аліментів до досягнення дитиною повноліття, то такі доводи позитивно характеризують відповідача в аспекті сумлінного ставлення до виконання обов`язку щодо утримання дитини. Однак з урахуванням досягнення дитиною повноліття та продовженням навчання, беручи до уваги дохід відповідача, сума аліментів у розмірі 2500 грн. є повністю обґрунтована. Крім того, необхідність надавати допомогу своїй матері не виключає обов`язку відповідача надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину, який її потребує у період навчання.
Вимоги щодо стягнення додаткових витрат визначені диспозицією статті 185 СК України за умови особливих обставин, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. При цьому наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат.
Позивачкою надані належні та допустимі докази понесених додаткових витрат на дитину, що пов`язані з навчанням в навчальному закладі, поглибленим вивченням предметів, навчанням на курсах водія. Суд правильно врахував, що такі витрати були понесені позивачем до досягнення сином повноліття, тому прийшов до обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_2 половини понесених додаткових витрат на дитину в розмірі 18907,00 гривень.
Безпідставними є покликання відповідача на те що розмір сплачених аліментів покривав повністю витрати по навчанню та витрати на харчування та одяг, а позивач сплачувала витрати по навчанню лише з коштів, які стягувались з відповідача як аліменти, оскільки такі доводи є лише припущеннями відповідача.
Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржене рішення без змін.
Оскільки оскаржене рішення залишено без змін, а скарга без задоволення, то судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу.
Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Демидівського районного суду Рівненської області від 31 травня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий                                                        Боймиструк С.В.

Судді:                                                                Гордійчук С.О.

Хилевич С.В.