П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

22 лютого 2022 р.	м.Одеса	Справа № 400/10309/21	

 	Головуючий в 1 інстанції: Брагар В.С.                            Дата і місце ухвалення: 22.12.2021р., м. Миколаїв                                                                       	
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі:
головуючого  –   Ступакової І.Г.
суддів             –    Бітова А.І.
–          Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

В жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, в якому просив суд: 
-          визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Миколаївській області щодо зменшення, при перерахунку з 01.10.2021р. пенсії ОСОБА_1 , основного розміру пенсії з 90% до 70% грошового забезпечення;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Миколаївській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.10.2021р., виходячи з основного розміру пенсії  90% грошового забезпечення, та здійснити виплату донарахованих сум підвищення пенсії;
- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Миколаївській області щодо обмеження призначеної та виплачуваної ОСОБА_1 пенсії максимальним розміром;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Миколаївській області здійснювати виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії без обмеження її максимальним розміром, а також провести доплату різниці в пенсії між максимально нарахованими та фактично виплаченими розмірами з 01.04.2019р. по день проведення доплати. 
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду у справі №400/5638/21 ГУ ПФУ в Миколаївській здійснило з 01.04.2019р. перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі оновленої довідки Миколаївського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 10.06.2021р. №9/1/5329. Однак, в порушення вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ, територіальним органом ПФУ відповідний перерахунок проведено виходячи з 70% грошового забезпечення, замість 90%, які враховувалися при призначенні пенсії ОСОБА_1 , та з обмеженням її максимальним розміром 10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2021 року позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Миколаївській області щодо зменшення розміру грошового забезпечення ОСОБА_1 з 90% до 70% після проведення перерахунку пенсії з 01.04.2019р. на підставі довідки Миколаївського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки №9/1/5329 від 10.06.2021р. з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення.
Зобов`язано ГУ ПФУ в Миколаївській області здійснити перерахунок та виплату з 01.04.2019р. пенсії ОСОБА_1 у розмірі 90% грошового забезпечення урахуванням раніше виплачених сум.
Відмовлено у задоволенні вимог щодо перерахунку та виплати пенсії без обмеження максимального розміру.
Стягнуто   за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454,00 грн., сплачений квитанцією від 27.10.2021р. №ПН 561.
Не погоджуючись з вказаним рішенням в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення від 22.12.2021р. у відповідній частині з прийняттям нового судового рішення, яким задовольнити його позовні вимоги щодо визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Миколаївській області щодо обмеження призначеної та виплачуваної позивачу пенсії максимальним розміром та зобов`язання відповідача здійснювати виплату призначеної позивачу пенсії без обмеження її максимальним розміром, а також провести доплату різниці в пенсії між максимально нарахованими та фактично виплаченими розмірами з 01.04.2019р. по день проведення доплати.
В своїй скарзі апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону №2262-ХІІ, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011р. №3668-VI, яким внесено зміни у статтю 43 Закону №2262-ХІІ, шляхом викладення її у редакції Закону №3668-VI. Конституційним Судом України у рішенні від 20.12.2016р. №7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню правовідносин щодо обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-ХІІ.
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач є військовим пенсіонером, якому відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992р. №2262-XII (далі - Закон №2262-ХІІ) була призначена пенсія за вислугу років.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 31.08.2021р. у справі №400/5638/21 визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Миколаївській області щодо не проведення ОСОБА_1 перерахунку та виплати пенсії відповідно до уточненої довідки Миколаївського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 10.06.2021р. та зобов`язано Головне управління здійснити з 01.04.2019р. перерахунок та виплату пенсії позивачу на підставі оновленої довідки Миколаївського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 10.06.2021р. №9/1/5329 та виплатити відповідну суму різниці з урахуванням проведених виплат.
На виконання зазначеного судового рішення у жовтні 2021 року ГУ ПФУ в Миколаївській області проведено перерахунок пенсії позивача з 01.04.2019р. з урахуванням розміру основних і додаткових видів грошового забезпечення, зазначених у довідці від 10.06.2021р. №9/1/5329. 
Однак, відповідний перерахунок територіальним органом ПФУ проведено виходячи з 70% грошового забезпечення, замість 90%, які враховувалися при призначенні пенсії ОСОБА_1 , та з обмеженням пенсії максимальним розміром 10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Не погоджуючись з правомірністю таких дій ГУ ПФУ в Миколаївській області ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду.
Задовольняючи частково позов суд першої інстанції визнав обґрунтованими доводи позивача про неправомірність дій відповідача щодо зменшення, при перерахунку з 01.10.2021р. пенсії ОСОБА_1 , основного розміру пенсії з 90% до 70% грошового забезпечення, зазначивши, що призначення та перерахунок пенсії є різними за змістом та механізмом процедурами їх проведення, а тому внесені зміни до частини 2 статті 13 Закону №2262-ХІІ щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 80 відсотків, а потім 70 відсотків грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії. Отже, за висновками суду першої інстанції, при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватись норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.
Поряд з цим, суд першої інстанції не знайшов правових підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 , що стосуються обмеження призначеної та виплачуваної йому пенсії максимальним розміром, зазначивши, що такі дії ГУ ПФУ в Миколаївській області відповідають вимогам Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011р. №3668-VI.
На підставі ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає правильність висновків суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 , тобто в частині вимог позову, в задоволенні яких йому відмовлено оскаржуваним судовим рішенням.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність дій ГУ ПФУ в Миколаївській області щодо обмеження призначеної та виплачуваної з 01.04.2019р. позивачу пенсії максимальним розміром. При цьому, апеляційний суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.ст. 43, 63 Закону №2262-XII пенсії, які призначаються відповідно до цього Закону особам із числа військовослужбовців строкової служби та членам їх сімей, обчислюються за встановленими нормами у процентах до середньомісячного заробітку, який одержували військовослужбовці до призову на строкову військову службу чи після звільнення з військової служби до звернення за пенсією, або до середньомісячного грошового забезпечення, одержуваного військовослужбовцями в період проходження військової служби за контрактом.
Перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.
Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» №3668-VI від 08.07.2011р., який набрав чинності 01.10.2011р., у статті 43 Закону №2262-ХІІ, зокрема, частину п`яту викладено в такій редакції: «Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність».
Законом України від 24.12.2015р. №911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (набрав чинності 01.01.2016р.) у Законі №2262-ХІІ частину п`яту статті 43 доповнено реченням такого змісту: «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня  2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень».
Верховний Суд України звернувся до Конституційного Суду України з клопотанням визнати такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення другого речення частини п`ятої статті 43, першого речення частини першої статті 54 Закону №2262-XII зі змінами у взаємозв`язку з пунктом 2 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213-VIII, пунктом 2 розділу II «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року №911-VIII.
У рішенні від 20.12.2016р. №7-рп/2016 Конституційним Судом України зазначено, що відповідно до підпункту 3 пункту 1 розділу I Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо соціального захисту резервістів, які постраждали внаслідок участі в антитерористичній операції, та членів їх сімей» від 12 квітня 2016 року №1080-VIII статтю 43 Закону №2262-ХІІ після частини третьої доповнено двома новими частинами, у зв`язку з чим частина п`ята цієї статті стала частиною сьомою без змін у змісті, що не перешкоджає проведенню її перевірки на відповідність Конституції України (конституційність).
Так, рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016р. №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-XII зі змінами, а саме: частини сьомої статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.
Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Згідно із пунктом другим резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016р. №7-рп/2016, зокрема, частина сьома статті 43 Закону №2262-ХІІ втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.
Таким чином, з 20 грудня 2016 року відсутня частина сьома статті 43 в Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року №1774-VIII внесені зміни до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та у ч.7 ст.43 слова і цифри «у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».
Проте, на момент набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року №1774-VIII, а саме станом на                01.01.2017р., ч.7 ст.43 Закону №2262-ХІІ, до якої вносилися вказані зміни, була визнана 20.12.2016р. Конституційним Судом України неконституційною, а тому повністю втратила чинність, отже зазначені зміни не можуть створювати будь-яких правових наслідків.
Набуття чинності з 1 січня 2017 року Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року №1774-VIII не викликає автоматичного відновлення дії ч.7 ст.43 Закону №2262-XII.
Отже, положення частини сьомої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 20.12.2016р. є такими, що втратили чинність.
Це означає, що стаття 43 Закону №2262-ХІІ не передбачає положень про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, що повністю спростовує висновки суду першої інстанції щодо застосування наведених норм матеріального права.
Посилання суду першої інстанції на норми статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» №3668-VI від 08.07.2011р. є безпідставним, оскільки норма ст.2 вказаного Закону в частині обмеження розміру пенсій, призначених відповідно до Закону №2262-ХІІ, є абсолютно тотожною нормі ч.7 ст.43 Закону №2262-ХІІ, яка вже визнана такою, що суперечить Конституції України та, відповідно, не підлягає застосуванню.
Колегія суддів наголошує, що з прийняттям Конституційним Судом України рішення               від 20.12.2016р. №7-рп/2016, а саме з 20.12.2016р. по теперішній час в законодавстві України про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, відсутні норми, якими обмежується максимальний розмір пенсії, та будь-яких змін до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів щодо обмеження пенсії максимальним розміром протягом цього часу не вносилося.
Однак, відповідач свідомо ігнорує рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року, яким безпосередньо надається оцінка неконституційності правових норм, якими обмежуються права осіб, звільнених з військової служби, щодо їх пенсійного забезпечення, зокрема визнається неконституційним обмеження розміру пенсій таких осіб.
Колегія суддів вважає необґрунтованими посилання суду першої інстанції на постанову Верховного Суду від 24 червня 2020 року у справі №580/234/19, висновки якої, за твердженням суду, підтверджують позицію щодо відсутності підстав для перерахунку пенсії позивачу без обмеження максимальним розміром. 
Колегія суддів зазначає, що наведене рішення касаційного суду не стосується застосування спірних положень законодавства та прийнято щодо вирішення підстав для перерахунку пенсій згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Закону України «Про статус i соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», як у даній справі. А відтак, висновки, наведені у вказаній постанові, не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.
З аналогічних підстав колегія суддів вважає безпідставним посилання суду на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 10.09.2020р. по справі №280/5154/19.
Натомість, правова позиція суду у даній справі цілком відповідає висновкам Верховного Суду щодо застосування норм законодавства, що регулюють спірні правовідносини, викладеним, зокрема, у постановах від 05 лютого 2020 року у справі №815/357/18, від 16 квітня 2020 року у справі №620/1285/19, від 30 жовтня 2020 року у справі  №522/16881/17, від 16 грудня 2021 року у справі №400/2085/19.
На підставі наведеного у сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо необґрунтованості заявлених вимог та законності дій відповідача щодо обмеження призначеної та перерахованої позивачу пенсії максимальним розміром - десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права. 
Оскільки, відмовляючи в задоволенні вимог позову ОСОБА_1 про визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Миколаївській області щодо обмеження призначеної та виплачуваної позивачу пенсії максимальним розміром та зобов`язання відповідача здійснювати виплату призначеної позивачу пенсії без обмеження її максимальним розміром, судом першої інстанції не правильно застосовано норми матеріального права, тому, на підставі п.4 ч.1 ст.317 КАС України, оскаржуване рішення від 22.12.2021р. підлягає скасуванню у відповідній частині з прийняттям в цій частині нового судового рішення – про задоволення позову.
Відповідно до ч.1, ч.3 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Частиною 6 статті 139 Кодексу передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскаржуваним рішенням суду першої інстанції стягнуто з ГУ ПФУ в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454,00 грн., що є пропорційним задоволеним позовним вимогам.
У зв`язку з тим, що колегія суддів дійшла висновку про задоволення вимог позову в частині, що переглядаються в апеляційному порядку, тому, з врахуванням положень ч.3 ст.139 КАС України, з ГУ ПФУ в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 454,00 грн., сплачений при поданні позову, та в розмірі 1362,00 грн., сплачений при поданні апеляційної скарги.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 308, 311, п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -          
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. 
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2021 року скасувати в частині відмови в задоволенні вимог позову ОСОБА_1 .
Ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо обмеження призначеної та виплачуваної ОСОБА_1 пенсії максимальним розміром.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити з 01.04.2019р. нарахування та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням виплачених сум.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, код ЄДРПОУ 13844159) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 1816,00 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 328 КАС України.
                                                    
                                                          Повний текст судового рішення виготовлений 22 лютого 2022 року.

Головуючий:                                                                                                           І.Г. Ступакова

Судді:                                                                                                                       А.І. Бітов

                                                                                                                        О.В. Лук`янчук