ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/4277/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Ткаченко О.Є.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  08 лютого 2022 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді Федотова І.В.,
суддів: Єгорової Н.М. та Коротких А.Ю.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 січня 2021 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 24.06.2020 № 00000723201.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 січня 2021 року адміністративний позов було задоволено.
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій останній просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.
В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що судом першої інстанції прийнято рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права та з неповним з`ясуванням обставин справи.
Доводи апелянта ґрунтуються на тому, що в період з 15.04.2020 (період відсутності ліцензії) позивачем здійснювалась реалізація алкогольних напоїв.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 03.06.2020 працівниками ГУ ДПС у Чернігівській області проведено фактичну перевірку за дотриманням позивачкою законодавства з питань виробництва та обігу підакцизних товарів, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв.
В ході проведеної фактичної перевірки виявлено реалізацію позивачкою алкогольних напоїв 15.04.2020, у зв`язку з чим відповідач прийшов до висновку про порушення нею ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».
24.06.2020 відповідачем відносно позивачки винесено податкове повідомлення-рішення № 00000723201, яким застосовано фінансові санкції у розмірі 17000,00 грн за роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності ліцензії.
Вважаючи вказане рішення протиправним, позивачка звернулась до суду з даним позовом.
Даючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів виходить з наступного.
Згідно норм статті 15 Закону № 481/95-BP, роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.
За визначенням ст. 1 Закону № 481/95-ВР, ліцензія (спеціальний дозвіл) - це документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.
Відповідно до приписів ч. 29 ст. 15 Закону № 481/95-ВР, ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) терміном на один рік і підлягають обов`язковій реєстрації в органі доходів і зборів, а у сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво).
Так, згідно ч. ч. 32-33 ст. 15 Закону № 481/95-ВР, ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво), до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію. У заяві зазначається вид господарської діяльності, на провадження якого суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має намір одержати ліцензію (оптова, роздрібна торгівля алкогольними напоями, тютюновими виробами, оптова, роздрібна торгівля пальним або зберігання пального).
У свою чергу, абзацом 6 частини другої статті 17 Закону № 481/95-ВР, встановлено, що до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом) - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.
Як вбачається з матеріалів справи, Актом перевірки від 03.06.2020 №79/32/2542614369 встановлено здійснення позивачкою реалізації алкогольних напоїв 15.04.2020. Так, податковий орган вказує про те, що 15.04.2020 у позивача закінчився термін дії ліцензії, яка надавала їй відповідне право.
З приводу наведеного колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 зареєстрована в якості фізичної особи-підприємця та серед іншого здійснює вид діяльності «роздрібна торгівля алкогольними напоями».
Право роздрібної торгівлі алкогольними напоями підтверджується ліцензією №25060308201900704 від 12.04.2019 на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, термін дії з 15.04.2019 до 15.04.2020, та ліцензією №25060308202000672 від 08.04.2020 на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, термін дії з 16.04.2020 до 16.04.2021.
Визначальним фактором для правильного вирішення даної справи є встановлення строку дії ліцензії від 12.04.2019 на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, термін дії «з 15.04.2019 до 15.04.2020».
Згідно із положеннями Закону №481/95-ВР, ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями видається повноваженим органом строком дії - один рік. При цьому, у відповідності до Порядку, на бланку ліцензії, на лицьовому боці зазначається, серед іншого її термін дії.
Отже, термін дії даної ліцензії був встановлений повноважним органом шляхом визначення конкретного календарного дня її початку та закінчення, тобто 15.04.2019 та 15.04.2020 відповідно.
При цьому, колегія суддів враховує висновки Верховного Суду викладені у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 815/4720/16, згідно яких, терміни дії ліцензій особисто встановлені повноважним органом шляхом визначення конкретного календарного дня її початку та закінчення. При цьому дата закінчення поєднана з прийменником «до», у зв`язку з чим така прийменникова конструкція в українській мові прямо вказує на зазначення кінцевої календарної дати чинності або виконання чого-небудь. 
Крім того, згідно з частиною першою статті 3 Європейської конвенції про обчислення строків від 16 травня 1972 року строки, обчислені у днях, тижнях, місяцях і роках починаються опівночі dies a quo і спливають опівночі dies ad quem. За змістом статті 2 цієї Конвенції термін «dies a quo» означає день, з якого починається відлік строку, а термін «dies ad quem» означає день, у який цей строк спливає. Відповідно до частини другої статті 4 Конвенції якщо строк обчислено у місяцях або роках, день dies ad quem є днем останнього місяця чи останнього року, дата якого відповідає dies a quo, або у разі відсутності відповідної дати - останнім днем останнього місяця. 
З урахуванням наведеного граматичного аналізу вжиття в ліцензії її кінцевої дати дії «до 15.04.2020» та положень Конвенції, доводи позивача про недопущення нею порушень вимог Закону №481/95-ВР під час здійснення роздрібного продажу підакцизного товару (алкоголю) в останній день чинності ліцензії 15.04.2020, є обґрунтованими.
Крім того, судом першої інстанції доцільно зазначено, що після закінчення терміну дії вказаної ліцензій позивачка отримала нову ліцензію, в якій орган, уповноважений на видачу дозвільного документа, самостійно визначив термін дії «з 16.04.2020 до 16.04.2021», тобто з наступного дня, що передує дню закінчення терміну дії попередньої ліцензії 15.04.2020.
Наведене у сукупності свідчить про правильність висновку суду першої інстанції про те, що спірне податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області № 00000723201 від 24.06.2020, яким до позивачки застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 17000 грн, не ґрунтується на вимогах законодавства, прийнято без урахування усіх обставин, які мали суттєве значення, а відтак підлягає визнанню протиправним та скасуванню, а позов задоволенню.
З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги відповідача є необґрунтованими, а висновок суду першої інстанції правильним.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.
Керуючись ст.ст.242, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 січня 2021 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст.329-331 КАС України.

Головуючий суддя:                                                            І.В. Федотов

Судді:                                                                       Н.М. Єгорова

                                                                                                      А.Ю. Коротких