ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/2329/21                                                                      Головуючий у І інстанції - Клопот С.Л.
                                                                                          Суддя-доповідач - Губська Л.В. 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  02 лютого 2022 року                                                                                            м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
          Головуючого судді:                                                            Губської Л.В., 
          суддів:                                                                                Епель О.В., Карпушової О.В.,
          за участю секретаря                                                            Кондраток А.В.,          
          представника відповідача                                                  Труби А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ВКП «Прилуки-Агропереробка» до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю ВКП «Прилуки-Агропереробка» звернулось до суду з цим позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «В1» від 10.03.2021 № 00007920700, яким встановлено завищення суми ПДВ, що підлягає бюджетному відшкодуванню, в розмірі 179  873, 00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Головне управління Державної податкової служби у Чернігівській області під час винесенняспірного податкового повідомлення-рішення діяло не аргументовано та без дотримання норм податкового законодавства, тобто протиправно.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2021 року позов задоволено в повному обсязі. При цьому, суд першої інстанції виходив з того, що наявність або відсутність окремих документів або ж помилки у їх оформленні не є підставою для висновку про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце. Щодо порушення позивачем порядку списання свинячих шкір та реалізацію їх ТОВ «Шкірзавод «Велес», суд зазначив,що фактично в даному випадку зіпсування запасів не має наслідком їх втрату чи ліквідацію, а лише їх уцінку та зміну у статусі відображення в бухгалтерському обліку цих ТМЦ на ресурсоутримуючі відходи та наступне пряме використання в господарській діяльності, при цьому,докази, що містяться в матеріалах справи, спростовують твердження відповідача про те, що уцінені запаси позивача починають використовуватись ним в операціях поза межамийого господарської діяльності.
Відповідач не погодився з таким судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить судове рішення скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.  
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що при проведенні процедури уцінки запасів, вартість запасів, на яку вони були уцінені, включається до складу вартості оподаткованих операцій з постачання (реалізації) самостійно виготовлених товарів/послуг, такі запаси вважаються використаними в оподатковуваних операціях, відповідно нарахування податкових зобов`язань ПДВ за правилами п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України не здійснюється, донарахування податкових зобов`язань ПДВ за правилами цього пункту здійснюється, у разі якщо вартість запасів, на яку вони були уцінені, не включається до складу вартості оподатковуваних операцій з постачання (реалізації) самостійно виготовлених товарів/послуг, при цьому, позивачем не було включено до оподатковуваних операцій з постачання (реалізації) самостійно виготовлених товарів суму уцінки шкур в розмірі 392  621, 43 грн. В частині взаємовідносин з контрагентом ТОВ «Агро-Альянс» зазначає, що первинні документи, на підставі яких позивач сформував дані бухгалтерського обліку, не підтверджують реальний рух активів та фактичне здійснення господарських операцій з вказаним контрагентом.
В судовому засіданні представник відповідача вимоги апеляційної скарги підтримав, наполягав на її задоволенні.
Належним чином повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду представник позивача до суду не прибув, що не перешкоджає розгляду справи. 
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Так, судом установлено і підтверджується матеріалами справи, що 18.12.2020 ТОВ «ВКП «Прилуки-Агропереробка» отримало примірник акту документальної позапланової виїзної перевірки №2018/07/31429413 від 17.12.2020, складеного Головним управлінням ДПС у Чернігівській області щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за вересень 2020 року від`ємного значення з ПДВ, в тому числі заявленого до відшкодування з бюджету.
Вказаним актом перевірки було встановлено порушення вимог п.188.1, ст.188, п.189.1 ст.189, п.198.5 ст. 198, п.200.1, п.200.4 ст. 200 Податкового Кодексу України по господарським операціям зі списанням свинячих шкір та придбання у ТОВ «Агро-Альянс» м`ясо яловичини в напівтушках охолоджене 1 категорії в кількості 9867,4 т на суму 809126,80 грн в т.ч. ПДВ на суму 134854,47грн, що призвело до завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту за вересень. При цьому при придбанні у ТОВ «Агро-Альянс» постачальником було складено ТТН №Р38 від 11.08.2020 з помилками, які податковий орган врахував як порушення.
26.01.2021 ТОВ «ВКП «Прилуки-Агропереробка» отримало податкове повідомлення-рішення форми «В4» №00002600700 та податкове повідомлення-рішення форми «ПН» №00002610700 винесені на підставі акту документальної позапланової виїзної перевірки №2018/07/31429413 від 17.12.2020.
Не погоджуючись з прийнятими рішеннями ТОВ «ВКП «Прилуки-Агропереробка» оскаржив їх до суду (справа №620/1007/21).
21.12.2020 Головним управлінням ДПС в Чернігівській області знову була розпочата документальна виїзна перевірка ТОВ «ВКП «Прилуки-Агропереробка» щодо дотримання податковогозаконодавства при декларуванні за жовтень 2020 року від`ємного значення з ПДВ, в тому числі заявленого до відшкодування з бюджету.
16.01.2021 за результатами такої перевірки був складений акт №52/07/31429413, в якому зроблено висновок, що при перевірці достовірності і правильності визначення та врахування при розрахунку показника рядку 17 Декларації з ПДВ за жовтень 2020 року податкового кредиту (рядок 17 колонка Б) встановлено її завищення на суму 213  379, 00 грн. При цьому інспектор послався на акт перевірки №2018/07/31429413 від 17.12.2020, по якому прийняті ППР щодо правомірності визначення грошового зобов`язання знаходяться на розгляді в суді в справі №620/1007/21.
На підставі акту №52/07/31429413 від 16.01.2021 були сформовані податкове повідомлення-рішення форми «В1» від 05.02.2021 №00004110700 та форми «В4» від 05.02.2021 №00004120700, які ТОВ «ВКП «Прилуки-Агропереробка» оскаржив до суду (справа №620/1191/21).
25.01.2021 Головним управлінням ДПС в Чернігівській області втретє була розпочата документальна виїзна перевірка ТОВ «ВКП «Прилуки-Агропереробка» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за листопад 2020 року від`ємного значення з ПДВ, в тому числі заявленого до відшкодування з бюджету.
17.02.2021 за результатами такої перевірки був складений акт №701/07/31429413, в якому зроблено висновок, що на правильність формування показника рядку 16 Декларації з ПДВ за листопад 2020 року податкового кредиту вплинуло значення рядка 21 за попередній період жовтень 2020 року в сумі 792  751, 00грн, яке було сформоване в свою чергу за рахунок показника заявленого в декларації за вересень 2020 року. При цьому відповідач посилається на те, що при перевірці задекларованого від`ємного значення за вересень 2020 року було складено акт перевірки №2018/07/31429413 від 17.12.2020, за яким встановлені порушення податкового законодавства.
Таким чином порушення, які зазначені в акті перевірки №701/07/31429413 від 17.02.2021 ґрунтуються виключно на порушеннях зафіксованих в акті перевірки №2018/07/31429413 від 17.12.2020, по якому прийняті податкові повідомлення-рішення щодо правомірності визначення грошового зобов`язання, які знаходяться на розгляді в суді в справі №620/1007/21.
10.03.2021 відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення №00007920700,яким встановлено завищеннясуми ПДВ, щопідлягає бюджетному відшкодуванню, в розмірі 179  873, 00 грн.
Наведене податкове повідомлення-рішення є предметом цього позову, оскільки позивач вважає його протиправним.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що надані позивачем на підтвердження реального здійснення господарських операцій із контрагентом  первинні документи, копії яких містяться у матеріалах справи, повністю відображають зміст та обсяги господарських операцій, відповідають господарським цілям та завданням статутної діяльності підприємств, що є свідченням добросовісності дій позивача при здійсненні вказаних операцій.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Так, ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема: визначають вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України(далі - ПК України).
В силу вимог пп.14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України - податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного періоду.
Підпунктом «а» п. 198.1, п.198.2, п.198.3 ст. 198 ПК України закріплено право на віднесення сум податку до податкового кредиту у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Пунктом 198.1 статті 198 ПК України передбачено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:
а)   придбання або виготовлення товарів та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;
ґ)   ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Пунктом 198.2 статті 198 ПК України передбачено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:
- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/ послуг;
- дата отримання платником податку товарів/послуг.
Пунктом 198.3 статті 198 ПК України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:
- придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;
- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);
- ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/ послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Так, судом установлено, що придбанняпозивачем у ТОВ «Агро-Альянс» м`яса яловичини в кількості 9 867, 4 т на суму 809 126, 80 грн в т.ч. ПДВ на суму 134 854, 47 грнбуло оформлено первинними бухгалтерськими документами, які підтверджують факт здійснення даної господарської операції.
При цьому, 11.08.2020 ТОВ «Агро-Альянс» виписало видаткову накладну № 36, товарно-транспортну накладну Р35 від 11.08.2020, в якій помилково при заповненні вказало невірно реквізити автомобіля. З цього приводу ТОВ «Агро-Альянс» було направлено лист №22/12 від 22.12.2020 з виправленими реквізитами на адресу позивача.
Частиною 2 статті 61 Конституції України визначено, що юридична відповідальність має індивідуальний характер, тобто в даному випадку платник податку повинен відповідати лише за свої дії або бездіяльність, проте, за свого контрагента платник податків не несе відповідальності.
При цьому можливе порушення контрагентом податкової дисципліни не може свідчити про відсутність у позивача права, за результатами господарської діяльності з таким контрагентом, на включення сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту, з огляду на відсутність дослідження та аналізу господарських операцій, за результатами здійснення яких позивач сформував витрати та податковий кредит.
Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування об`єкта оподаткування податком на прибуток, витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.
В свою чергу, товарно-транспортні накладні чи подорожні листи не є винятковими первинними бухгалтерськими документами, які підтверджують факт реальності здійснення господарської операції за договором, та за відсутності яких платник позбавляється права на формування податкового кредиту, а також віднесення до складу доходів і витрат сум за договорами у разі наявності інших первинних бухгалтерських документів оформлених у відповідності до положень діючого законодавства, а саме: договорів, видаткових накладних, податкових накладних, регістрів бухгалтерських документів, платіжних доручень, відомостей про рух активів, товару та інших документів.
Крім того, певні дефекти в оформленні документів (зокрема відсутність окремих реквізитів або помилки при їх заповненні) не позбавляють можливості ідентифікувати господарську операцію, обсяг товару, його вартість, тощо, і не повинні розглядатися як підстави для позбавлення платника податків права на формування податкового кредиту у разі реального здійснених господарських операцій.
У той же час, документи на перевезення товарно-матеріальних цінностей не є обов`язковими при оподаткуванні операцій за договорами купівлі - продажу чи поставки, вони є обов`язковими при оподаткуванні операцій за договорами саме перевезення, натомість факт передання товару позивачеві та, відповідно, набуття права власності на нього, підтверджується видатковими накладними, копії яких наявні в матеріалах справи.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04.09.2020 року у справі № 804/7153/15.
Щодо порушення позивачем порядку списання свинячих шкір та реалізацію їх на ТОВ «Шкірзавод «Велес», колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до наданих позивачем до матеріалів справи доповідних записок ветеринарного лікаря та начальника виробництва, актів знецінення, причиною знецінення шкір стало їх нагромадження, покривання краснухою, початок прілості та наявність розмноження бактерій, встановлена неможливість використання таких запасів за первісним призначенням.
В акті перевірки контролюючий орган зазначив, що у разі здійснення операцій зі списання товарно-матеріальних цінностей, в тому числі зіпсованих, вони починають використовуватись в операціях, що не є господарською діяльністю такого платника податку.
Також, контролюючий орган зазначив, що оскільки під час придбання товарно-матеріальних цінностей (в тому числі зіпсованих) суми ПДВ буди включені до складу податкового кредиту, то в разі списання товарно-матеріальних цінностей, у зв`язку з невикористанням в господарській діяльності, ТОВ «ВКП «Прилуки-Агропереробка» повинно не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду, в якому відбувається їх списання, здійснити нарахування податкових зобов`язань з ПДВ за основною ставкою, виходячи з вартості придбання таких товарно-матеріальних цінностей (з урахуванням складової операційних витрат при придбанні яких нараховується ПДВ).
Тобто, контролюючий орган дійшов висновку, що оскільки під час придбання товарно-матеріальних цінностей (в тому числі зіпсованих) суми ПДВ були включені до складу податкового кредиту, то в разі списання товарно-матеріальних цінностей, ТОВ «ВКП «Прилуки-Агропереробка» повинно не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду, в якому відбувається їх списання, здійснити нарахування податкових зобов`язань з ПДВ за вересень 2020 року.
Отже, фактично в даному випадку зіпсування запасів не має наслідком їх втрату чи ліквідацію, а лише їх уцінку та зміну у статусі відображення в бухгалтерському обліку цих товарно-матеріальних цінностей на ресурсоутримуючі відходи та наступне пряме використання в господарській діяльності.
Таким чином, встановлені обставини справи, а також докази, що містяться в матеріалах справи спростовують твердження відповідача про те, що уцінені запаси позивача починають використовуватись ним в операціях, що не є господарською діяльністю.
Пунктом 198.5 статті 198 ПК України визначено, що платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) в терміни, встановлені Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 01.07.2015, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/ послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:
а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;
б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 Кодексу);
в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;
г)  в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 Кодексу).
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у даному випадку донарахування податкових зобов`язань з ПДВ за правилами, визначеними п. 198.5 ст. 198 ПК України, повинно здійснюватись лише у разі якщо вартість запасів, на яку вони були уцінені, не включається до складу вартості оподатковуваних операцій з постачання (реалізації) самостійно виготовлених товарів/послуг.
Аналогічна позиція викладена Державною фіскальною службою України у листі «Про застосування окремих норм Податкового кодексу України при проведенні процедури уцінки запасів» за №1600/6/99-99-15-03-02/1ПК від 16.04.2018.
При цьому, із будь-якою залежністю від правильності (своєчасності, правомірності) декларування податкових зобов`язань та формування податкового кредиту з податку на додану вартість, сплатою податкових зобов`язань підприємствами-контрагентами платника податків, законодавець не пов`язує. За умови не встановлення податковим органом замкнутої схеми руху грошових коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій платника податків та його контрагентів по ланцюгу для одержання підприємством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.
Крім того, як вже були зазначено вище порушення,які зазначені в акті перевірки №701/07/31429413 від 17.02.2021 та стали підставою для винесення податкового повідомлення-рішення форми «В1» від 10.03.2021 №00007920700,ґрунтуються виключно на порушеннях зафіксованих в акті перевірки №2018/07/31429413 від 17.12.2020, по якому прийняті ППР щодо правомірності визначення грошового зобов`язання знаходяться на розгляді в суді в справі №620/1007/21.
Колегія суддів звертає увагу, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.08.2021 у справі №620/1007/21 позов Товариства з обмеженою відповідальністю ВКП «Прилуки-Агропереробка» до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень - задоволено повністю, внаслідок чого визнано протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення від 22.01.2021 форми «ПН» № 00002610700 та форми «В4» № 00002600700.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, наявні підстави для задоволення позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.
Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 242, 250, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, - 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернігівській області - залишити без задоволення.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2021 року - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Постанова в повному обсязі складена і підписана 04.02.2022.

Головуючий-суддя:                                                                                      Л.В. Губська

Судді:                                                                                                               О.В. Епель

                                                                                                              О.В. Карпушова