ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2022 року	Львів	Справа № 300/2757/21 пров. № А/857/18869/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді:                                                 Гудима Л.Я.,
суддів:                                                                      Довгополова О.М., Святецького В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2021 року, головуючий суддя – Боршовський Т.І., ухвалене у м. Івано-Франківську, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання до вчинення дій,-
                                                    В С Т А Н О В И В:
В червні 2021 року позивач – ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ГУПФУ в Івано-Франківській області, в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 26.03.2021 року за №59 про відмову в перерахунку позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації в Івано-Франківській області (далі – ТУ ДСА) № 207 від 18.03.2021 року; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області провести перерахунок та здійснити позивачу з 19.02.2020 року виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно довідки ТУ ДСА в Івано-Франківській області № 207 від 18.03.2021 року (із застосуванням регіонального коефіцієнта «1.1»), з урахуванням фактично виплачених сум. 
В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що згідно довідок ТУ ДСА в Івано-Франківській області № 121 від 09.02.2021 року, №207 від 18.03.2021 року посадовий оклад діючого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області розраховується з врахуванням регіонального коефіцієнту. Таким чином, в будь-якому випадку згідно з частиною третьої статті 142 Закону № 1402-VIII, її грошове утримання мало б бути перераховано відповідачем з врахуванням посадового окладу діючого судді за посадою, в розмірі, який визначений у довідці № 207 від 18.03.2021 року.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2021 року адміністративний позов задоволено; визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про відмову в перерахунку ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 59 від 26.03.2021 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код - 20551088, вулиця Січових Стрільців, 15, місто Івано-Франківськ, 76018) здійснити ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Івано-Франківській області №207 від 18.03.2021 року (із застосуванням регіонального коефіцієнта "1.1"), з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020 року.
Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ГУПФУ в Івано-Франківській області оскаржило його в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.
Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судці у відставці є факт зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. Враховуючи те, що позивачу з 01.01.2020 року проведено перерахунок довічного грошового утримання у зв`язку із зміною грошової винагороди, а з 19.02.2020 року - за рішенням суду, а також те, що базовий розмір посадового окладу судді у 2021 році з порівнянням 2020 року не змінився, то відсутні підстави для проведення перерахунку грошового утримання ОСОБА_1 з врахуванням довідки №207 від 18.03.2021 року, виданої Територіальним управлінням ДСА в Івано-Франківській області. 
На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 Указом Президента України №1205/2001 від 10.12.2001 року призначена на посаду судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області.
ОСОБА_1 на підставі рішення Вищої Ради Правосуддя №2029/0/15-19 від 06.08.2019 року звільнено з посади судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області у зв`язку з поданням заяви про відставку. З 15.08.2019 року відрахована зі штату Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області, що підтверджується записом в трудовій книжці (а.с. 53-58).
Позивач з 16.08.2019 року отримує щомісячне довічне утримання судді у відставці, що підтверджується розрахунками з пенсійної справи (а.с. 61-62).
Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Івано-Франківській області позивачу видана довідка про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці № 20 від 15.01.2020 року, згідно якої розмір суддівської винагороди позивача з 01.01.2020 року становить 56 754,00 грн., в тому числі посадовий оклад 31 530,00 грн., доплата за вислугу років 22 071,00 грн., доплата за перебування на адміністративній посаді в суді 3 153,00 грн.
12.03.2020 року Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Івано-Франківській області видано ОСОБА_1 довідку за № 204 (посадовий оклад 63 060,00 грн. та доплата за вислугу років 44 142,00 грн.),
Позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Івано-Франківській області від 12.03.2020 року за № 204.
18.05.2020 року відповідач прийняв рішення №177 про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, яке позивач оскаржила в судовому порядку (а.с. 16-21).
На виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.11.2020 року у справі № 300/2470/20 здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 , починаючи з 19.02.2020 року на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Івано-Франківській області від 12.03.2020 року №204.
Зважаючи на те, що в довідці від 12.03.2020 року №204 не був зазначений регіональний коефіцієнт 1,1 при обчисленні посадового окладу, ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до ТУ ДСА в Івано-Франківській області, в якому просила зобов`язати ТУ ДСА в Івано-Франківській області видати довідку про розмір суддівської винагороди для обчислення довічного грошового утримання судді у відставці із застосуванням до посадового окладу регіонального коефіцієнту "1.1".
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.12.2020 року у справі № 300/3083/20, яке набрало законної сили 19.01.2021 року, визнано протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Івано-Франківській області щодо видачі ОСОБА_1 довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за № 204 від 12.03.2020 року без урахування до посадового окладу регіонального коефіцієнта 1,1, передбаченого частиною 4 статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 1402-VIII від 02.06.2016 року та зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Івано-Франківській області видати ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, в якій зазначити посадовий оклад, що становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2020 року, із застосуванням регіонального коефіцієнта 1,1 (а.с. 22-25).
ТУ ДСА в Івано-Франківській області видало позивачу довідки № 121 від 09.02.2021 року та №207 від 18.03.2021 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, в яких зазначено посадовий оклад, що становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01.01.2021 року і 19.02.2020 року відповідно, із застосуванням регіонального коефіцієнта "1.1" (а.с. 26, 29).
Позивач 11.02.2021 року звернулася із заявою до органу пенсійного фонду про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки № 121 від 09.02.2021, за результатом розгляду якої відповідач прийняв рішення № 37 від 19.02.2021 року про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці (а.с. 27-28).
24.03.2021 року ОСОБА_1 звернулася із заявою до органу пенсійного фонду про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки № 207 від 18.03.2021 року, за результатом розгляду якої відповідач прийняв рішення від 26.03.2021 року за №59 про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці (а.с. 30-31).
Вважаючи протиправним рішення відповідача №59 від 26.03.2021 року про відмову в перерахунку позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки ТУ ДСА в Івано-Франківській області № 207 від 18.03.2021 року, ОСОБА_1 звернулася з цим позовом до суду.
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача були достатні правові підстави для здійснення ОСОБА_1 з 19.02.2020 року перерахунку її щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки № 207 від 18.03.2021 року, виданої ТУ ДСА в Івано-Франківській області.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.
Закон України “Про судоустрій і статус суддів” від 02.06.2016 № 1402-VIII визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд (далі – Закон № 1402-VIII).
Пунктом 2 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України від 07.07.2010 № 2453-VI “Про судоустрій і статус суддів”, крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.
Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.
Як встановлено пунктом 25 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону №1402-VIII право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.
В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів". За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.
Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з 16.08.2019 року призначено щомісячне довічне грошове утримання згідно абзацу 2 пункту 25 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1402-VІII.
Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 за №2-р/2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідних положень Закону №1402-VIII зі змінами.
У зазнгаченому рішенні Конституційний Суд зазначив, що право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (пункт 4 частини шостої статті 126 Конституції України). Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуття права на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 за № 10-рп/2013).
Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 року за № 2-р/2020 Закон № 1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.
Для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання/складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.
Набрання чинності рішенням Конституційного Суду України, яким визнаються неконституційними відповідні норми законодавства, тягне за собою виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків суб`єктів правовідносин, до яких застосовуються (застосовувалися) положення законодавства, яке згодом було визнано неконституційним.
Зміна з 01.01.2020 року розміру окладу судді, який є складовою суддівської винагороди, є підставою для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці.
Відтак, у позивача виникло право (підстава) на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону №1402-VIII з 19.02.2020 року, тобто з наступного дня з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020.
Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.06.2020 року у зразковій справі №620/1116/20.
Перерахунок, який просила здійснити позивач у адміністративній справі №300/2470/20 на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Івано-Франківській області від 12.03.2020 року № 204, обумовлений відновленням раніше порушених прав у зв`язку із ухваленням Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020.
Органом пенсійного фонду на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.11.2020 у справі № 300/2470/20 здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 , починаючи з 19.02.2020 року на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Івано-Франківській області №204 від 12.03.2020.
На виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.12.2020 року у справі № 300/3083/20, Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Івано-Франківській області видало позивачу нові довідки № 121 від 09.02.2021 року та № 207 від 18.03.2021 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (а.с. 26, 29).
З огляду на встановлені судом обставини справи, суд звертає також увагу на таке.
Так, за приписами частини 1, 2 статті 142 Закону №1402-VIII судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.
У відповідності до ч. 3 статті 142 Закону № 1402-VIII, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
Щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці залежить саме від розміру грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.
Так, законодавець пов`язує розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із суддівською винагородою судді, який працює на відповідній посаді.
При цьому, визначальне значення для визначення щомісячного довічного грошового утримання має саме займана посада з якої звільнено суддю у відставку.
Суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці (частина 2 статті 135 Закону № 1402-VIII).
Так, відповідно до пункту 1 частини 3 статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді становить: судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
До базового розміру посадового окладу, визначеного частиною 3 цієї статті, додатково за правилами пункту 1 частини 4 статті 135 Закону № 1402-VIII застосовуються регіональний коефіцієнт "1.1", якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше сто тисяч осіб.
Приписами частини 5 статті 135 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" регламентовано, що суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.
Згідно копії штатного розпису Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області на 2020 рік, затвердженого 21.02.2020 року діючим суддям Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області виплачується суддівська винагорода, яка складається, зокрема, з посадового окладу до якого застосовується регіональний коефіцієнт "1.1" (а.с. 15).
З огляду на зміст довідки Територіального управління Державної судової адміністрації № 207 від 18.03.2021, судом встановлено, що станом на 19.02.2020 суддівська винагорода ОСОБА_1 яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 124 858,80 грн., в тому числі: посадовий оклад – 69 366,00 грн. та доплата за вислугу років – 48 556,20 грн., доплата за перебування на адміністративній посаді – 6 936,60 грн. (а.с. 29, 72).
Отже, в довідці розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці визначений відповідно до пункту 1 частини 3 і пункту 1 частини 4 статті 135 Закону № 1402-VIII та Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" та з урахуванням регіонального коефіцієнта “ 1,1”.
Таким чином, оскільки розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці визначається відповідно до розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, то вказаний регіональний коефіцієнт повинен також враховуватися при визначенні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
Обставини щодо необхідності врахування регіонального коефіцієнту “ 1,1” при визначенні розміру суддівської винагороди для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 були предметом оцінки суду в адміністративній справі № 300/3083/20. Вказане рішення суду набрало законної сили, і не може бути поставлено під сумнів виходячи з принципу правової визначеності, який є складовим принципу верховенства права.
Аналізуючи вищенаведені обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанції про те, що орган пенсійного забезпечення, отримавши довідку Територіального управління Державної судової адміністрації № 207 від 18.03.2021 та розглядаючи питання щодо наявності підстав для перерахунку грошового утримання ОСОБА_1 , не надав належної оцінки об`єктивності та достовірності відомостей, зазначених у такій довідці.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи, наведені сторонами, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.
Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді.
З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-
                                                    П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а  рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2021 року у справі №300/2757/21 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	Л. Я. Гудим 	
судді	 	О. М. Довгополов 	
 	 	В. В. Святецький